ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2026 р. Справа № 911/16/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Алданової С.О.
суддів: Корсака В.А. 
Євсікова О.О. 

без виклику учасників справи, 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури 
на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.04.2026 про зупинення провадження у справі 
у справі № 911/16/26 (суддя Антонова В.М.)
за позовом першого заступника керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації 
до Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ” 
про визнання пунктів договорів недійсними та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:
Перший заступник керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області (далі - Прокурор) в особі Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації (надалі – позивач; Департамент) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ” (в подальшому – відповідач; ТОВ УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”; Товариство), в якому просив суд: 
- визнати недійсним пункт 3.1 договору будівельного підряду № 138-23 від 08.09.2023 по об?єкту: “Капітальний ремонт (відновлення) багатоквартирного житлового будинку, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Садова, 1а”, що укладений між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”, в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість у розмірі 2 092 319,05 грн;
- визнати недійсним пункт 3.1 договору будівельного підряду № 138-23/24 від 25.11.2024 на виконання додаткових робіт по об?єкту: “Капітальний ремонт (відновлення) багатоквартирного житлового будинку, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт. Макарів, вул. Садова, 1а”, що укладений між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”, в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість у розмірі 1 348 295,29 грн;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ” на користь Департаменту регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації безпідставно отримані кошти ПДВ у розмірі 3 440 614,34 гривні (три мільйони чотириста сорок тисяч шістсот чотирнадцять гривень 34 копійки), що сплачені за договорами будівельного підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункт 3.1 зазначених вище договорів не відповідає пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, яким передбачено, що звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, тому вказаний пункт у договорах підлягає визнанню недійсним в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість в силу приписів статті 215 Цивільного кодексу України, а сума податку на додану вартість підлягає стягненню згідно з статтею 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно сплачені кошти.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі № 911/16/26.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.04.2026 призначено у справі № 911/16/26 комплексну (інженерно-технічну та економічну) судову експертизу. На вирішення судової експертизи поставлено наступні питання:
1) Які види, обсяги та вартість з податком на додану вартість операцій з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, виконаних по об`єкту: капітальний ремонт (відновлення) багатоквартирного житлового будинку, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Садова, 1а” окремо за кожним із договорів підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, що були укладені між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”?
2) Який розмір податку на додану вартість операцій з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, виконаних по об`єкту: капітальний ремонт (відновлення) багатоквартирного житлового будинку, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Садова, 1а” окремо за кожним із договорів підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, що були укладені між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”?
3) Які види, обсяги та вартість з податком на додану вартість інших операцій ніж операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, виконаних по об`єкту: капітальний ремонт (відновлення) багатоквартирного житлового будинку, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Садова, 1а” окремо за кожним із договорів підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, що були укладені між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”?
4) Який розмір податку на додану вартість інших операцій ніж операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, виконаних по об`єкту: капітальний ремонт (відновлення) багатоквартирного житлового будинку, пошкодженого внаслідок військової агресії російської федерації, за адресою: Київська обл., Бучанський р-н, смт Макарів, вул. Садова, 1а” окремо за кожним із договорів підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, що були укладені між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”?
5) Яке функціональне призначення об`єкту (результату виконання робіт) окремо за кожним із договорів підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, що були укладені між Департаментом регіонального розвитку Київської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю “УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ”? 
6) Чи належить об`єкт (результат виконання робіт) окремо за кожним із договорів підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024 до операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла в розумінні пункту 197.15 статті 197 ПК України?
7) Які окремі господарські операції, що проведені у межах кожного з договорів підряду, підлягають звільненню від оподаткування податком на додану вартість, а які - не підлягають такому звільненню та в яких сумах податку на додану вартість?
8) Чи підтверджується документально розмір безпідставно включених сум ПДВ до операцій з постачання будівельно-монтажних робіт у загальній сумі 3 440 614, 34 грн по договорам підряду № 138-23 від 08.09.2023 та № 138-23/24 від 25.11.2024?
9) Чи підтверджується документально висновок аудиту (акт Рахункової палати вих. № 01-18-10/182 від 13.09.2024) у частині розміру зайвого включення ПДВ до актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за договором підряду № 138-23 від 08.09.2023 в сумі 910 987,59 грн?
Провадження у справі № 911/16/26 на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта зупинено. 
Як зазначено місцевим господарським судом, у межах розгляду спору перш за все необхідно повно встановити суть (зміст) господарських операцій на підставі договорів будівельного підряду. Дослідити їх види, обсяги та вартість окремо від їх сукупності та визначити ті, що складають операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, та підлягають звільненню від оподаткування, і ті, що їх не складають, та не підлягають звільненню від оподаткування. При цьому, особливим є правове регулювання зазначеної статті. Операції, звільнені від оподаткування. Не публічні закупівлі, не договори про закупівлю (не договори будівельного підряду), не об`єкти будівнитцва, а саме операції, звільнені від оподаткування (тобто, господарські операції). Тому, враховуючи необхідність роз`яснення питань, які виникли при вирішенні спору, що потребує спеціальних знань, суд, з метою повного та всебічного розгляду справи, призначив у справі комплексну експертизу (інженерно-технічну та економічну).
Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, заступник керівника Київської обласної прокуратури (в текст - апелянт; скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 16.04.2026 про призначення комплексної (інженерно-технічної та економічної) судової експертизи та зупинення провадження у справі й направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме вимог ст.ст. 2, 13, 73-79, 86, 99, 100 ГПК України, та за неповного з?ясування обставин, що мають значення для справи.
Апелянт зазначає, що призначаючи комплексну судову експертизу, в порушення вимог Господарського процесуального кодексу України, суд І-ої інстанції поставив на вирішення експерта питання, що мають правовий характер та виходять за межі спеціальних знань експерта. 
Також скаржник вказує, що Господарський суд Київської області взагалі не обґрунтував неможливості самостійно встановити фактичні обставини справи в ході її судового розгляду, за результатами всебічної оцінки наявних у справі доказів у їх сукупності, а також не мотивував доцільності призначення такого роду судової експертизи.
Зокрема, для надання відповіді на питання №№ 1-4 необхідно лише встановити, які саме операції у розумінні положень Податкового кодексу України відносяться до операцій з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти.
У свою чергу питання № 6 та № 7 передбачають необхідність тлумачення та застосування до спірних правовідносин норм Податкового кодексу України (п. 197.15 ст. 197 ПК України), що є виключною компетенцією суду.
Аналогічно питання № 8 та № 9 пов`язані з наданням оцінки «безпідставності» та «зайвого» включення сум ПДВ, що також свідчить про покладення на експерта функції з оцінки доказів, що суперечить принципам судочинства, оскільки оцінка доказів є виключною прерогативою суду.
Питання, що відносяться до предмета спору, можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки нормам права, позиції сторін в сукупності з іншими наявними в матеріалах справи доказами.
Тобто, на думку апелянта, вказані вище обставини підлягають встановленню саме в ході судового розгляду справи № 911/16/26 та не потребують наявності спеціальних знань, у зв?язку з чим проведення комплексної судової експертизи є безпідставним.
Також зазначає, що необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття неправильного судового рішення процесуального характеру щодо зупинення провадження в справі.
Окремо скаржник підкреслив, що Прокурором до матеріалів справи долучено докази на підтвердження підстав позову, які в силу вимог ст. 86 ГПК України мають бути оцінені судом, а результат такої оцінки має бути викладений у мотивувальній частині рішення суду (ст. 238 цього Кодексу). У випадку встановлення невідповідності поданих позивачем доказів вимогам ст. ст. 76-79 ГПК України, суд має відмовити у задоволенні позову в зв?язку з його недоведеністю.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026, апеляційна скарга в справі № 911/16/26 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.04.2026 про зупинення провадження у справі № 911/16/26. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Про перегляд справи в апеляційному порядку учасники справи повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками від 26.05.2026 про доставку електронного документа до електронних кабінетів учасників справи.
До апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану хвалу без змін. Згідно тверджень Товариства, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, обґрунтовано зазначив, що звільненню від оподаткування підлягає не предмет договору будівельного підряду взагалі, а окремі господарські операції з постачання будівельно-монтажних робіт. Оскільки ціна договорів замовника та підрядника складається з комплексу взаємопов`язаних елементів (вартість робіт, вартість матеріалів, устаткування, експлуатація машин тощо), виокремлення конкретних операцій, що підпадають під пільгу (передбачену п. 197.15 ст. 197 ПК України), потребує детального інженерно-кошторисного та бухгалтерського аналізу.
ТОВ УКРБУД-ПРОЕКТ-РЕКОНСТРУКЦІЯ” наголошує, що питання № 1, № 2, № 3, № 4 та № 7 стосуються виключно визначення видів операцій, їх обсягів та вартості (математичного визначення видів, обсягів та вартості конкретних господарських операцій) та розрахунку сум ПДВ по кожному з договорів підряду окремо. Експерт-економіст не вирішує, чи законно нараховано податок на додану вартість, він лише досліджує кошторисну документацію по окремим видам господарських операцій та вираховує його фізичний та цифровий розмір, що є суто судово-економічним дослідженням. Питання № 5 та № 6 стосуються функціонального призначення об`єкта та належності результату виконаних будівельних робіт за своїми технічними характеристиками до категорії будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, яке в свою чергу потребує аналізу проектно-кошторисної документації, державних будівельних норм (ДБН) та фактично виконаних обсягів, що в свою чергу є прямим предметом інженерно-технічної експертизи, а не правовим питанням. Питання № 8 та № 9 вимагають від експерта встановити, чи підтверджуються документально (первинними бухгалтерськими документами, актами КБ-2в тощо) висновки аудиту Рахункової палати та розрахунки Прокурора. Відтак, перевірка відповідності фінансових вимог первинній бухгалтерії — це пряме завдання для судової економічної експертизи. Таким чином, як вважає відповідач, суд 1-ої інстанції доручив експертам дослідити фактичні дані та первинні документи, на підставі яких у подальшому зробить правовий висновок щодо задоволення або відмови в позові. Тоді як Прокурор помилково ототожнює інженерно-технічне та економічне дослідження господарських операцій із вирішенням питань права, а тому вважає його доводи в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.
Колегія суддів звертає увагу, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи та про зупинення провадження у справі (пункти 11, 12 частини 1 статті 255 ГПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 частини 1 статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Водночас, апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, а також надання сторонам можливості скористатись наявним процесуальним інструментарієм для захисту своїх прав та інтересів, розгляд справи по суті здійснено в розумні строки.
Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених апелянтом доводів та вимог, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини першої статті 98 ГПК висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Умови, за настання яких суд призначає судову експертизу, визначені статтею 99 ГПК. 
В силу ч. 1 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу в справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 99 ГПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).
Частиною першою статті 100 ГПК України передбачено, що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу (ч. 2 ст. 100 ГПК України).
В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч. 5 ст. 100 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 106 ГПК України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами з різних галузей знань або з різних напрямів у межах однієї галузі знань.
У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожний експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставленого на вирішення експертизи питання (питань). У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до ч. 2 ст. 105 цього Кодексу (ч.ч. 2, 3 ст. 106 ГПК України).
Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.
Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.
Відповідно до п.п. 1.2.2., 1.2.3 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 основними видами (підвидами) експертизи є, зокрема, інженерно-технічна: інженерно-транспортна (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; комп`ютерно-технічна; телекомунікаційна, електротранспортна експертиза; експертиза технічного стану ліфтів; інженерно-механічна; водно-технічна; авіаційно-технічна; теплотехнічна експертиза та економічна: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.
Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи (аналогічна правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду: від 28.01.2025 у справі № 922/304/24, від 27.04.2021 у справі № 927/685/20, від 12.05.2021 у справі № 922/1791/20). 
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.
За змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.
Як слушно враховано місцевим господарським судом, позовні вимоги обґрунтовуються тим, що пункт 3.1 договорів будівельного підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, на думку позивача, не відповідає пункту 197.15 статті 197 ПК України, яким передбачено звільнення від оподаткування операцій з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, тому вказаний пункт у договорах підлягає визнанню недійсним в частині включення до ціни договору суми податку на додану вартість в силу приписів статті 215 Цивільного кодексу України, а сума податку на додану вартість підлягає стягненню згідно з статтею 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно сплачені кошти.
При цьому, в заявленому позові Прокурор зазначав, що ним обґрунтовано та доведено загальну суму витрат, які звільняються від оподаткування ПДВ згідно п. 197.15 ст. 197 розділу V Податкового кодексу України, та які в порушення вимог податкового законодавства включені до ціни договорів № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, що становить 3 440 614,34 гривні (2 092 319,05 + 1 348 295,29), а тому вказані кошти належить повернути державі в особі замовника будівництва житла - ДРР Київської ОДА, як такі, що сплачені без належних правових підстав.
В свою чергу відповідач не погоджується з викладеними Прокурором у позові доводами. 
З огляду на фактичні обставини справи, беручи до уваги позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції правильно визначено, що в рамках розгляду даного спору перш за все необхідно повно встановити суть (зміст) господарських операцій на підставі договорів будівельного підряду, дослідити їх види, обсяги та вартість окремо від їх сукупності та визначити ті, що складають операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, та підлягають звільненню від оподаткування, і ті, що їх не складають, та не підлягають звільненню від оподаткування.
Крім того, на переконання судової колегії місцевий господарський суд слушно звернув увагу на правове регулювання статті 197 розділуПК України, зокрема операції, звільнені від оподаткування. Не публічні закупівлі, не договори про закупівлю (не договори будівельного підряду), не об`єкти будівництва, а саме операції, звільнені від оподаткування (тобто, господарські операції). Не є тотожними такі категорії, як предмет публічної закупівлі, предмет договору про закупівлю (предмет договору будівельного підряду), об`єкт будівництва та операції, звільнені від оподаткування (тобто, господарські операції). Так, відповідно до пункту 197.15. статті 197 ПК України звільняються від оподаткування саме операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти. Тим самим, звільняється від оподаткування окрема господарська операція, а не предмет публічної закупівлі, предмет договору про закупівлю (предмет договору будівельного підряду), об`єкт будівництва. Такі категорії є різними за своєю правовою природою. Їх не можна ототожнювати з окремою господарською операцією. Не звільняються від оподаткування ні предмет публічної закупівлі, ні предмет договору про закупівлю (ні предмет договору будівельного підряду), ні об`єкт будівництва.
Таким чином, колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції обґрунтовано встановлено, що для роз`яснення питань, які виникли при вирішенні даного спору, необхідні спеціальні знання, тож без проведення судової експертизи неможливо вирішити даний спір по суті. Водночас, необхідно зазначити, що жодною зі сторін спору не наданий висновок експерта з зазначених вище питань.
При цьому, сформовані/поставлені місцевим господарським судом питання перед судовими експертами спрямовані на встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування у цьому спорі, а дослідження наведених обставин потребує відповідних спеціальних знань. 
Також судова колегія враховує, що призначення в справі комплексної (інженерно-технічної та економічної) судової експертизи обумовлено необхідністю в дослідженні питань, що потребують спеціальних знань, зокрема з огляду на специфіку правового регулювання у спірних правовідносинах та протилежних позицій сторін в питаннях сутності операцій з постачання, за договорами будівельного підряду № 138-23 від 08.09.2023, № 138-23/24 від 25.11.2024, будівельно-монтажних робіт з будівництва житла, що будується за державні кошти, які підлягають/не підлягають звільненню від оподаткування, а скаржником за текстом апеляційної скарги жодним чином це не спростовується, як і не оспорюється й те, що обставини, які будуть встановлені за результатами експертного дослідження, є важливими для розгляду по суті заявленого Прокурором відповідного позову. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів висновується, що оскаржувана ухвала є обґрунтованою, відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.
У свою чергу, судовою колегією критично оцінюються доводи апелянта про недоцільність призначення у справі, що розглядається, такого роду судової експертизи з відповідними поставленими на її вирішення питаннями. 
З приводу решти доводів апелянта, викладених в його апеляційній скарзі, судова колегія звертає увагу, що наведені скаржником аргументи були почуті й враховані судом апеляційної інстанції. Натомість, ухвала в частині заявленого предмета апеляційного оскарження є вмотивованою, а місцевим господарським судом достатньо повно зазначено підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції"). 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 228 цього Кодексу на час проведення експертизи. 
У зв`язку з призначенням у цій справі комплексної (інженерно-технічної та економічної) судової експертизи матеріали справи підлягають надсиланню до експертної установи, а відсутність матеріалів справи у суді унеможливлює подальший розгляд справи, тому суд першої інстанції правомірно зупинив провадження у справі на час проведення судової експертизи.
Зупинення провадження у справі обумовлене наявністю обставин, які є підставою для такого зупинення в силу вимог процесуального закону та які мають істотне значення для правильного вирішення спору, тому зупинення провадження у цій справі на час проведення експертизи є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим не може вважатись затягуванням розгляду справи та не свідчить про порушення судом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 ГПК України).
Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.10.2010 у справі «Трофимчук проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, суди мають належним чином зазначати підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру останнього. 
За висновками судової колегії, викладені апелянтом в апеляційній скарзі доводи про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а саме вимог ст.ст. 2, 13, 73-79, 86, 99, 100 ГПК України, та за неповного з?ясування обставин, що мають значення для справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята відповідно до вимог процесуального права, підстав її скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта. 
Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, - 

УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Київської області від 16.04.2026 про призначення комплексної (інженерно-технічної та економічної) судової експертизи та зупинення провадження у справі № 911/16/26 – залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 16.04.2026 у справі № 911/16/26 про призначення комплексної (інженерно-технічної та економічної) судової експертизи та зупинення провадження – залишити без змін. 
3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Київську обласну прокуратуру. 
4. Справу повернути до суду першої інстанції. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України. 

Головуючий суддя С.О. Алданова 

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков