ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2807/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Алексєєв О.Є. (в залі суду) - адвокат, ордер
Представник відповідача: Тищенко Т.А. (в залі суду) - адвокат, довіреність; Беркутов О.П. (в залі суду) - адвокат, довіреність
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 (повний текст рішення складено та підписано 17.11.2025, суддя Мельниченко І.Ф.) та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 19.11.2025, суддя Мельниченко І.Ф.)у справі №904/2807/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС", м. Дніпро
до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі", м. Дніпро
про відшкодування шкоди в розмірі 11 360 877,87 грн,

ВСТАНОВИВ:
В травні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 11 360 877,87 грн., майнової шкоди. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок незаконних дій Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" в частині відключення 01.11.2023 від електропостачання об`єкта позивача по вул. Старий Шлях, 227 А у місті Дніпрі, Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" спричинено майнову шкоду, яка відповідно до висновку експертів № 242-23 від 02.02.2024 склала суму 11 360 877,87 грн., а саме: матеріальну шкоду (збитки) внаслідок псування зерна пшениці 2 (957,374 т) та 3 класу (950,271 т) 2023 року врожаю в сумі 9 779 611,85 грн. та неодержаний прибуток (втрачена вигода) внаслідок зменшення обсягу реалізації продукції в сумі 1 581 266,02 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відшкодування шкоди (збитків) в розмірі 11 360 877,87 грн. – відмовлено.
10.11.2025 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" через систему "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява, в якій останнє просить ухвалити додаткове рішення у справі № 904/2807/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. До вказаної заяви долучено докази понесення таких витрат.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про ухвалення додаткового рішення – задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ КНЯГИНІ ОЛЬГИ, будинок 3, квартира 4; код ЄДРПОУ 41592207) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49111, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 22; код ЄДРПОУ 23359034) 30 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись з судовими рішеннями, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС", власноруч/нарочно звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: 
скасувати рішення суду від 06.11.2025 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та сягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" майнову шкоду у розмірі 11 360 877,87 грн;
скасувати додаткове рішення суду від 19.11.2025, в задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу – відмовити;
стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" витрати на проведення судової експертизи в розмірі 68 109,3 грн; витрати за проведення експертного судового електротехнічного дослідження в розмірі 45 000,00 грн;
судові витрати покласти на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі".
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконними, необґрунтованими, ухваленими з неповним з`ясуванням обставин справи, недоведеністю обставин, що суд визнав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню.
Як встановлено судовими рішеннями у справі № 904/5861/23, дії Відповідача щодо відключення 01.11.2023 об`єкта Позивача від електропостачання були визнані незаконними. Цей факт має преюдиційне значення для даної справи. Внаслідок цього відключення на підприємстві Позивача, яке займається переробкою зерна, було зупинено технологічний процес, що спричинило псування значної партії пшениці врожаю 2023 року. Розмір завданих збитків підтверджено висновком комплексної судово-економічної та товарознавчої експертизи № 242-23 від 02.02.2024, який визначив матеріальну шкоду у сумі 9 779 611,85 грн та втрачену вигоду у сумі 1 581 266,02 грн.
Суд першої інстанції, відмовляючи у позові, виходив з того, що Позивачем не доведено ні тривалості відключення, ні причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача та псуванням зерна, ні самого розміру збитків. Також суд критично оцінив висновок експертів та визнав його неналежним доказом. Скаржник/позивач вважає такі висновки суду помилковими з огляду на наступне.
Суд першої інстанції зазначив, що Позивач не надав доказів тривалості відключення. Проте, це твердження не відповідає дійсності. ТОВ "Дніпро-Агро ЮС" було надано докази того, що електропостачання було відсутнє з 01.11.2023 до 12.01.2024. Цей факт підтверджується ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2024 про вжиття заходів забезпечення позову, якою було зобов`язано Відповідача/АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" відновити електропостачання, та актом про підключення № 278242 від 12.01.2024. 
Таким чином, доводи суду про недоведеність цієї обставини є безпідставними, оскільки період відключення встановлений іншим судовим рішенням та підтверджений матеріалами справи.
Суд першої інстанції та Відповідач стверджували, що Позивач самостійно відновив електропостачання у листопаді 2023 року, на що вказує акт про порушення № Дн 004568. Однак, цей висновок є хибним з наступних причин:
По-перше, у своєму відзиві Відповідач визнав, що вина Позивача у самовільному підключенні встановлена не була. Комісія Відповідача не встановила, чи було це підключення діями Позивача чи інших осіб.
По-друге, згідно з висновком електротехнічної експертизи № ЕД-01/25-ЕТ, обсяг спожитої електроенергії (3 220 кВт год) був недостатнім для роботи всього виробничого комплексу. Мінімальне добове споживання для роботи обладнання становить 2 176,32 кВт год, отже, зафіксований обсяг споживання є майже добовою нормою і не свідчить про відновлення повноцінної роботи підприємства.
Отже, факт фіксації самовільного підключення не доводить, що це було зроблено Позивачем, а також не спростовує того, що технологічний процес був зупинений через незаконне відключення.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що висновок експертів № 242-23 є неналежним доказом. Цей висновок був складений на замовлення Позивача для подання до суду двома експертами у межах їхньої компетенції.
Скаржник наполягає, що визначення тривалості відключення не входить до компетенції експертів-товарознавців та економістів, тому відсутність цього висновку у експертизі не свідчить про її неналежність. Натомість експерти чітко встановили, що причиною псування зерна є порушення технологічного процесу – зупинка промивки та припинення аерації, що стало прямим наслідком відсутності електропостачання. Причинно-наслідковий зв`язок підтверджується іншими доказами у справі.
Експерти не проводили зважування зерна, оскільки це не входить до їхніх завдань. Для визначення кількості вони використовували первинні бухгалтерські документи та регістри обліку, що є стандартною та належною практикою для підтвердження наявності товару. Якість зерна була визначена шляхом огляду, органолептичного методу (сенсорного аналізу) та на основі журналів лабораторних досліджень, що існували на підприємстві. Також було залучено додаткові експертні висновки щодо непридатності зерна для харчових цілей.
Суд помилково зазначив, що розмір шкоди визначено без урахування реалізації. Експерти розрахували збитки як різницю між ринковою вартістю якісного зерна до псування та вартістю зерна після втрати якості (фуражного зерна). Це прямо передбачено методикою проведення товарознавчої експертизи. Вартість фуражного зерна була врахована, що спростовує доводи суду про безпідставність визначеної суми.
Отже, висновок експертів є повним, обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи, а висновки суду про його неналежність є необґрунтованими.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що Позивач не довів належними доказами загальну кількість зерна, яка знаходилась на його об`єкті станом на 01.11.2023 (1 907,645 тонн). Проте, на підтвердження цього факту Позивачем було надано значний пакет первинної документації: договори з постачальниками, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, платіжні інструкції. Крім того, експертом було досліджено оборотно-сальдові відомості по рахунку 201 «Сировина й матеріали», що є належним регістром бухгалтерського обліку. Зауваження суду про те, що деякі договори стосувалися врожаю попередніх років, не спростовують загального факту наявності зерна, оскільки це було звичайне виробництво, де зерно різних врожаїв могло змішуватися для досягнення необхідних якісних показників (наприклад, вмісту клейковини).
Щодо додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач/скаржник вважає додаткове рішення від 19.11.2025 про стягнення з Позивача 30 000,00 грн витрат на правничу допомогу незаконним. Надані Відповідачем докази викликають сумніви у їх належності та допустимості:
Договір про надання правничої допомоги № 5986-ДнЕМ від 04.10.2024 не містить посилання на конкретну судову справу, що ставить під сумнів, чи стосуються надані послуги саме цієї справи.
Акт наданих послуг підписаний з боку Клієнта (АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") представником, довіреність якого не надає йому повноважень на підписання таких актів. Самі представники (адвокати) діяли на підставі окремих довіреностей, а не договору з адвокатським об`єднанням.
Відповідачем не було подано заяви про розподіл судових витрат разом з першою заявою по суті справи, як того вимагає процесуальний закон.
Згідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддями від 04.12.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/2807/25. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/2807/25.
10.12.2025 матеріали даної справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 у справі №904/2807/25. Розгляд апеляційної скарги призначити у судовому засіданні на 22.04.2026 о 10 год. 20 хв. 
25.12.2025 від відповідача до ЦАГС надійшов відзив; Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року та додаткове рішення від 19 листопада 2025 року у справі № 904/2807/25 - законними та обґрунтованими, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Позивач не довів наявності всіх чотирьох необхідних елементів для стягнення збитків: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку та вини Відповідача.
Твердження Позивача про безперервне відключення електроенергії з 01 листопада 2023 року по 12 січня 2024 року спростовується доказами. Згідно з даними автоматизованої системи обліку, у період з 01 листопада по 21 листопада 2023 року об`єкт Позивача споживав електроенергію, що підтверджується показами лічильника, які змінювались по наростаючій. Лише 16-17 листопада 2023 року, тобто в дні проведення експертного огляду зерна, споживання було відсутнє, що свідчить про самостійне відключення Позивачем електропостачання на час візиту експертів. Крім того, факт самовільного підключення зафіксовано актом про порушення, а спожиту за цей період електроенергію Позивач повністю оплатив.
Висновок електротехнічного дослідження не є належним доказом, оскільки не стосується предмета доказування та не спростовує факту наявності напруги на об`єкті Позивача у спірний період.
Висновок експертів № 242-23 Відповідач вважає неналежним доказом. Експерт, який встановлював причини псування зерна, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки її кваліфікація не передбачає досліджень у галузі харчових технологій. Експерти не проводили зважування та не перевіряли фактичну кількість зерна, використовуючи лише документи, надані Позивачем, та зразки, походження яких не перевірялося. Не встановлено, скільки часу зерно мало знаходитись у воді або без аерації, щоб зіпсуватись. При розрахунку втраченої вигоди використано технологічно неможливий показник виходу готової продукції (понад 100%). Розмір збитків визначено без врахування коштів, отриманих від реалізації фуражного зерна.
Відповідач наголошує на відсутності всіх елементів складу цивільного правопорушення. Після відновлення Позивачем електропостачання Відповідач не мав відношення до подальших відключень. Відсутня вина Відповідача у відключенні 17 листопада 2023 року, оскільки працівники Відповідача не відвідували об`єкт Позивача у цей період. Відсутній причинно-наслідковий зв`язок між відключенням 01 листопада 2023 року та псуванням зерна, оскільки Позивач мав змогу запобігти псуванню, самостійно відновивши електропостачання, але свідомо цього не зробив.
Додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу є законним. Відповідач підтвердив надання правової допомоги належними доказами, а розмір стягнутих витрат (30 000 гривень) є обґрунтованим, співмірним та відповідає складності справи та обсягу наданих послуг.
Також, відповідач, відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України, заявляє про намір стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи судом апеляційної інстанції. Попередній розмір таких витрат становить 20 000,00 грн. Докази їх фактичного розміру будуть подані до суду в установленому законом порядку.
У зв`язку з викладеним, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Позивача повністю, залишити без змін рішення та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2807/25, а судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Позивача.
24.06.2026 від позивача до ЦАГС надійшла заява про долучення доказів та додаткових пояснень ТОВ "Дніпро-Агро ЮС" щодо тривалості відключення електропостачання.
Позивач наголошує, що твердження суду першої інстанції про недоведеність тривалості відключення електроустановок є помилковим та спростовується матеріалами справи.
По-перше, 23.05.2025 Позивачем було подано відповідь на відзив, де зазначено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2024 у справі № 904/6619/23 зобов`язано Відповідача відновити електропостачання об`єкта по вул. Старий Шлях, 227А у м. Дніпрі. Таким чином, електрична енергія була відсутня з моменту відключення 01.11.2023 (згідно із заявкою на відключення) до 12.01.2024, коли на виконання судової ухвали було здійснено підключення (акт № 278242).
По-друге, на підтвердження цього факту наведено порівняльну таблицю споживання електроенергії за 2023-2024 роки, з якої вбачається: у листопаді та грудні 2023 року споживання електричної енергії становило 0 кВт.
Показники споживання суттєво відрізняються від звичайних обсягів (від 66 000 до 200 000 кВт на місяць у попередні та наступні періоди).
Відновлення споживання відбулося лише у січні 2024 року (з 12.01.2024), що чітко корелює з датою примусового підключення.
Отже, об`єктивні дані обліку електроенергії за період листопад-грудень 2023 року беззаперечно свідчать про відсутність електропостачання протягом більш ніж двох місяців, що повністю спростовує висновок суду про недоведеність тривалості відключення.
В судовому засіданні 22.04.2026 оголошено по справі перерву до 08.07.2026р. о 10-00 год.
У судовому засіданні 08.07.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла до наступних висновків.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
05 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" (надалі - Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 00150-00 (надалі - Договір постачання), відповідно до умов якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 550,0 кВт, величини якої по об`єктах Споживача визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору. Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатками "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" та/або "Загальна схема електропостачання", які є невід`ємними частинами договору.
Пунктом 2.1 Договору постачання передбачено, що під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.
У пункті 9.8 Договору постачання сторони дійшли згоди, що цей договір набирає чинності з 19.01.2018 і укладається на строк до 17.10.2019.
Відповідно до заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 26.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" приєдналось до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, розміщеного на сайті Оператора системи розподілу (Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі") за посиланням: http://doe.dp.ua на умовах договору постачання електричної енергії за особовим рахунком № 00150-00 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.
За умовами Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (додаток 3 до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 № 312) Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу (передачі) електричної енергії; Споживач оплачує за розподіл (передачу) електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 "Порядок розрахунків".
01 серпня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (надалі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" (надалі - Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 00150-00 (надалі - Договір № 00150-00), відповідно до умов якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору (пункт 2.1 Договору № 00150-00).
У пункті 13.1 Договору № 00150-00 визначено, що він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати, зазначеної в комерційній пропозиції.
Додатком № 2 до Договору № 00150-00 є Комерційна пропозиція "Індивідуальна - фактична (строкова)/00150-00" постачальника електричної енергії Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" (надалі - Комерційна пропозиція), пункт 4.2 якої передбачає, що прийняттям даної Комерційної пропозиції, Споживач надає згоду та доручає Постачальнику здійснення зарахування грошових коштів, які надійшли в рахунок оплати електричної енергії (аванси, переплати тощо), між відповідними рахунками (розрахунковий та поточний із спеціальним режимом використання) таким чином, щоб забезпечити їх коректне відображення, в тому числі у випадку помилкового перерахування Споживачем, зарахування переплат в рахунок погашення заборгованості чи споживання майбутніх періодів, у випадку корегування обсягів оператором системи, та в інших випадках, в тому числі при зміні чинного законодавства.
У пункті 4.3. Комерційної пропозиції передбачено, що послуги з передачі, розподілу електричної енергії закуповуються та оплачуються Постачальником, а їх вартість включається до ціни електричної енергії і оплачується Споживачем на рахунки Постачальника.
Згідно з пунктом 5.1 Комерційної пропозиції оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється на умовах попередньої оплати не пізніше 25-го числа місяця, що передує розрахунковому - 100% від заявленого обсягу з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться на фактично відпущену електричну енергію з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання - не пізніше, ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, незалежно від дати отримання рахунку від Постачальника.
Розділом 9 Індивідуальної комерційної пропозиції визначені строк дії Договору № 00150-00 та умови пролонгації, зокрема, передбачено, що Договір № 00150-00 на умовах даної Комерційної пропозиції починає діяти з 01.08.2020. Договір № 00150-00 укладається на строк 12 календарних місяців та вважається продовженим на кожні наступні 12 місяців, якщо жодна зі сторін письмово не відмовиться від його пролонгації (пункт 9.1 Комерційної пропозиції).
Факт існування між сторонами договірних правовідносин, пов`язаних з електропостачанням на об`єкт позивача, зокрема, на підставі зазначених вище договорів (договору між Постачальником та Споживачем щодо постачання електричної енергії, та договору між Споживачем та Оператором систем розподілу щодо надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії) і виконання його сторонами, встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1004/22 від 01.11.2022 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про визнання укладеним договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.
Підставою для укладання договору про постачання електроенергії на об`єкт позивача став договір оренди нежитлового приміщення № 17/2017 від 17.11.2017, у подальшому, нежитлові приміщення (виробничий комплекс) площею 1060,3 м^2, які знаходяться за адресою: вул. Старий шлях, 227А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., передавались в оренду ТОВ "Дніпро-Агро Юс" на підставі договорів оренди від 17.10.2020 та 17.09.2023.
Вказані обставини встановлювались у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2024 у справі № 904/5861/23.
01 листопада 2023 року об`єкт за адресою вул. Старий шлях, 227А, смт. Таромське у місті Дніпрі, який знаходився в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС", працівниками відповідача (АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") було відключено від електропостачання.
Факт визнання незаконними дій Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" по відключенню 01.11.2023 від електропостачання об`єкта за адресою: вул. Старий шлях, 227А, смт. Таромське у місті Дніпрі, встановлено Постановою від 24.09.2024 Центрального апеляційного господарський суду, якою скасовано рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2024 у справі № 904/5861/23.
Відповідно до зазначеної вище постанови прийнято нове рішення, яким позов задоволено, дії Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" по відключенню 01.11.2023 від електропостачання об`єкта за адресою: вул. Старий шлях, 227А, смт. Таромське у місті Дніпрі, визнано незаконними; зобов`язано Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" протягом тижня за власний рахунок відновити електропостачання до об`єкта за вказаною вище адресою.
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Звертаючись з даним позовом до суду та посилаючись на встановлений факт незаконного відключення відповідачем 01.11.2023 від електроживлення електроустановок на підприємстві позивача, останній вказує на спричинення йому такими діями значної шкоди (збитків), внаслідок псування зерна пшениці 2 та 3 класу, рік врожаю 2023 (957,374 т пшениці 2 класу та 950,271 т - пшениці 3 класу).
Так, останній зазначає про те, що на його об`єкті 01.11.2023 у виробничих ємностях в процесі промивки знаходилось зерно пшениці в кількості 60 т, яке, внаслідок неможливості продовження технологічного процесу через відсутність електропостачання, тривалий час перебувало у воді, що призвело до його псування, а також вказує про те, що у зв`язку з відключенням електроенергії було порушено процес зберігання зерна пшениці, що знаходилося у силосах у кількості 1 847 645 кг, що стало причиною втрати властивостей зерна за якісними показниками.
Також позивач вказує, що наявність збитків, причина їх виникнення та розмір підтверджується висновком експертів № 242-23 за результатами проведення комплексної судової економічної та судової товарознавчої експертизи, підготовленим для подання до суду по заяві директора ТОВ "Дніпро-Агро Юс" Довженка В.В.
Викладене і стало підставою для звернення позивача з позовом до суду для захисту свого порушеного права.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виснував, що позивач не довів факту безперервного відключення електроенергії з 01 листопада 2023 року по 21 листопада 2023 року. На підтвердження зворотного відповідач надав виписку з автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії, згідно з якою у вказаний період покази лічильника змінювались по наростаючій, що свідчить про споживання електроенергії позивачем. Лише 16 та 17 листопада 2023 року, тобто у дні проведення експертного огляду зерна, споживання було відсутнє. Крім того, факт самовільного підключення електроустановок позивача до електромережі підтверджується актом про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії. Позивач у повному обсязі оплатив електроенергію, спожиту у цей період, що свідчить про визнання ним факту споживання. Отже, позивач самостійно відновив електропостачання після його відключення відповідачем, тому доводи про тривалу відсутність електроенергії є необґрунтованими.
Щодо висновку експертів, на який позивач посилається як на доказ наявності збитків, суд визнав його неналежним доказом. Зазначений висновок не містить даних про тривалість відключення електроустановок, що унеможливлює встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та псуванням зерна. Кількість зерна визначалась виключно на підставі первинних документів позивача, зважування зерна та перевірка його фактичної наявності експертами не проводились. Експерти досліджували лише зразки зерна, надані позивачем, походження яких не перевірялось. Первинні документи підтверджують придбання зерна різних років врожаю, а не лише 2023 року, та не містять посилань на клас зерна, узгоджений до поставки. Крім того, розмір збитків визначено без урахування реалізації фуражного зерна, що свідчить про безпідставність визначеного розміру матеріальної шкоди. Електротехнічне дослідження суд не взяв до уваги, оскільки встановлені в ньому обставини не входять до предмета доказування у даній справі.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами вини відповідача у псуванні зерна, причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та спричиненням збитків, а також розміру завданих збитків.
Колегія суддів погоджується з даним висновком з огляду на наступне.
Предметом позову у справі № 904/2807/25 є стягнення з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" майнової шкоди у загальному розмірі 11 360 877,87 грн., яка складається з матеріальної шкоди (збитків) у сумі 9 779 611,85 грн., завданої внаслідок псування зерна пшениці 2 класу у кількості 957,374 тонн та 3 класу у кількості 950,271 тонн врожаю 2023 року; неодержаного прибутку (втраченої вигоди) у сумі 1 581 266,02 грн., який позивач міг би отримати від реалізації продукції, виробленої із зіпсованого зерна.
Позов обґрунтовано тим, що зазначена шкода була спричинена незаконними діями відповідача щодо відключення 01 листопада 2023 року від електропостачання об`єкта позивача, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Старий Шлях, 227 А. Внаслідок відсутності електропостачання було зупинено технологічний процес переробки зерна (промивка та аерація), що призвело до псування зерна та втрати можливості отримання прибутку від його реалізації.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
За загальними положеннями статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до положень частини першої статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду.
У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.
Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.
Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Отже, з урахуванням предмета позову для висновку щодо збитків предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.
Як убачається з матеріалів справи, звертаючись із даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що внаслідок незаконного відключення відповідачем 01.11.2023 від електропостачання його електроустановок було порушено технологічний процес промивки зерна та процес його зберігання у силосах, що, за твердженням позивача, призвело до псування зерна пшениці та завдання йому значних майнових збитків. При цьому позивач посилався на постанову Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/5861/23, якою встановлено факт незаконності відключення відповідачем електроустановок позивача від електропостачання. 
Разом із тим колегія суддів зазначає, що встановлення судовим рішенням факту неправомірності дій відповідача щодо припинення електропостачання саме по собі не є достатньою правовою підставою для покладення на нього обов`язку відшкодувати заявлені позивачем збитки. 
Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності позивач повинен довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправність поведінки відповідача, факт і розмір збитків, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а також те, що саме дії відповідача стали безпосередньою та достатньою причиною настання відповідних негативних наслідків.
Саме з огляду на необхідність встановлення наведених обставин суд першої інстанції дослідив усі надані сторонами докази та дійшов висновку, що матеріали справи не містять належного підтвердження тверджень позивача про безперервну відсутність електропостачання на його підприємстві у період з 01.11.2023 по 21.11.2023. Зазначений висновок місцевого господарського суду колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами.
Так, відповідачем до матеріалів справи подано акт про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії № Дн004568 від 21.11.2023, рішення комісії щодо визначення обсягу необлікованої електричної енергії, відомості автоматизованої системи комерційного обліку електроенергії (АСКОЕ), а також документи, що підтверджують оплату позивачем вартості фактично спожитої електричної енергії. Наведені докази свідчать про здійснення позивачем споживання електричної енергії у спірний період, що, у свою чергу, спростовує твердження останнього про повну відсутність електропостачання до 21.11.2023. При цьому позивач не подав належних та допустимих доказів, які б спростовували наведені відповідачем відомості або підтверджували фактичне припинення електропостачання протягом зазначеного періоду. 
Матеріали справи не містять належних доказів, які б дозволяли достеменно встановити фактичну кількість зерна, що перебувало на підприємстві позивача станом на момент відключення електропостачання, місце його зберігання, якісні характеристики такого зерна до відключення, а також технологічний стан виробничого процесу на відповідний момент. Як правильно зазначив місцевий господарський суд, відсутність зазначених відомостей унеможливлює встановлення того, чи перебувало саме те зерно, щодо якого заявлено вимоги про відшкодування шкоди, у стані, який міг об`єктивно зазнати погіршення саме внаслідок відключення електроенергії. 
Колегія суддів також погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо оцінки висновку комплексної судової економічної та товарознавчої експертизи № 242-23. Як правильно зазначено у рішенні суду першої інстанції, зазначений висновок не містить дослідження фактичної тривалості припинення електропостачання, не встановлює обставин, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та погіршенням якості зерна, а значна частина вихідних даних була отримана експертами виключно із документів та відомостей, наданих самим позивачем, без їх самостійної перевірки. Крім того, експертами не перевірялася фактична кількість зерна, не здійснювалося його зважування, не перевірялися якісні характеристики зерна до моменту відключення електропостачання, а також не підтверджувалося походження досліджених зразків саме з тих партій зерна, щодо яких заявлено вимоги у цій справі. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про неможливість покладення зазначеного висновку експертизи в основу судового рішення як достатнього доказу причин виникнення збитків та їх розміру. 
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду про те, що надані позивачем докази у своїй сукупності не підтверджують існування безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між неправомірними діями відповідача щодо відключення електроустановок та заявленими збитками. Водночас докази, подані відповідачем, є більш вірогідними у розумінні статті 79 Господарського процесуального кодексу України та спростовують ключові доводи позивача щодо тривалості відсутності електропостачання, причин псування зерна та розміру заявлених збитків.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено належними, допустимими та вірогідними доказами усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, без встановлення яких застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків є неможливим. 
Доводи апеляційної скарги не містять аргументів, які б спростовували наведені висновки місцевого господарського суду, зводяться переважно до переоцінки досліджених доказів та незгоди з їх правовою оцінкою, що саме по собі не свідчить про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення.
Щодо додаткового рішення від 19.11.2025 у справі № 904/2807/25.
10.11.2025 від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" через систему "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява, в якій останнє просить ухвалити додаткове рішення у справі № 904/2807/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. До вказаної заяви долучено докази понесення таких витрат.
Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про ухвалення додаткового рішення – задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ КНЯГИНІ ОЛЬГИ, будинок 3, квартира 4; код ЄДРПОУ 41592207) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (49111, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Запорізьке шосе, будинок 22; код ЄДРПОУ 23359034) 30 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.
Так, суд виходив з того, що відповідно до статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються, зокрема, з витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Розмір витрат визначається на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів, при цьому фактична оплата послуг на момент розгляду заяви не є обов`язковою, оскільки витрати можуть бути стягнуті як такі, що підлягають сплаті (правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). 
Судом встановлено, що обсяг наданих адвокатами послуг, а саме: ознайомлення з позовною заявою та експертним висновком, збір доказів, підготовка відзиву, складання письмових пояснень по справі, підготовка питань для допиту експертів, а також участь у семи судових засіданнях, підтверджується матеріалами справи. Надані документи є належними, допустимими та достовірними доказами реальності адвокатських витрат.
Оцінюючи співмірність заявленої суми, суд враховує складність справи, значну ціну позову (понад 11 млн грн), обсяг виконаної адвокатами роботи та значення справи для відповідача. Заявлена до стягнення сума у розмірі 30 000,00 грн є розумною та адекватною. Позивачем не надано доказів на підтвердження неспівмірності цих витрат, а також не заявлено відповідного клопотання про їх зменшення, що позбавляє суд права втручатися в договірні відносини сторін щодо розміру гонорару адвоката всупереч принципу свободи договору. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення заяви відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, з наступних мотивів.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.
Так, в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення:
Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв ( аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 р. у справі № 910/4201/19 ).
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
В постанові від 06.03.2019 р. у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”.
Разом із тим, згідно зі ст. 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом ( професійна правнича допомога ), крім випадків, встановлених законом ( ст. 16 ГПК України ).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).
За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).
Водночас, за приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Разом з тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, також унормовано положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 ГПК України.
Як вбачається з матеріалів справи, в травні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 11 360 877,87 грн., майнової шкоди. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Відповідач у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду через систему "Електронний суд" 20.06.2025, заявляв вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, попередній розмір яких становить 35 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 у справі № 904/2807/25 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про відшкодування шкоди в розмірі 11 360 877,87 грн. - відмовлено.
10.11.2025 (в межах строків, встановлених ч. 8 ст. 129 ГПК України) від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" через систему "Електронний суд" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява, в якій останнє просить ухвалити додаткове рішення у справі № 904/2807/25 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
За результатами розгляду заяви прийнято додаткове рішення.
Матеріалами справи підтверджується, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" надано, зокерма: договір № 5986-ДнЕМ про надання правничої допомоги від 04.10.2024; акт наданих послуг № 35/904/2807/25-ДнЕМ від 07.11.2025; додаток № 1 до акта наданих послуг № 35/904/2807/25-ДнЕМ від 07.11.2025; довіреність № 41/2025 та № 42/2025 від 29.01.2025 на ім`я Беркутова О.П.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 4857; довіреність № 176/2025 від 16.04.2025 на ім`я Тищенко Т.А.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3577; Витяги з Єдиного реєстру адвокатів України.
З наданих Заявником доказів вбачається, що 04.10.2024 Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - клієнт, відповідач у даній справі) та Адвокатським об`єднанням "Перший радник" (далі - виконавець) укладено договір № 5986-ДнЕМ про надання правничої допомоги (далі - договір).
Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору виконавець зобов`язався надавати клієнтові правничу допомогу (код ДКПП 69.10, далі - послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.
Для цілей цього договору видами правничої допомоги, що може надаватись виконавцем є зокрема, але не виключно:
- надання консультацій і роз`яснень клієнту з правових питань;
- збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування;
- представництво в суді;
- ознайомлення з матеріалами судової справи;
- складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо);
- інші види правової допомоги, що не передбачені цим договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів клієнта (пункт 1.2.).
У пункті 1.3. договору сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правнича допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.
Згідно з пунктом 1.4. договору клієнт надає виконавцю право, а виконавець приймає на себе обов?язки здійснювати всі дії від імені та в інтересах клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час досудового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади. Для цього виконавець має право бути представником клієнта в органах державної виконавчої влади і місцевого самоврядування, перед державними і недержавними підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, нотаріусами, адвокатами, фізичними особами, суб?єктами підприємницької діяльності, правоохоронними, контролюючими органами, органами внутрішніх справ, а також у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві/відповідачу/третій особі/заявнику/зацікавленій особі, з питань, пов?язаних із захистом прав клієнта, у тому числі право: пред?явити від імені клієнта та у його інтересах відповідний позов (позови); брати участь у судових засіданнях, слідчих діях; заявляти клопотання та відводи; давати усні та письмові пояснення у судах, які розглядають справу клієнта; повністю або частково відмовлятися від позовних вимог; визнавати повністю або частково позови; змінювати підстави або предмет позовів; зменшувати або збільшувати предмет та/або вартість позовних вимог; укладати мирові угоди; передавати справу на розгляд третейського суду; оскаржувати рішення (ухвали, постанови) суду та користуватись іншими процесуальними правами, що передбачені законом; отримувати рішення (ухвали, постанови) суду (їх завірені у встановленому порядку копії); подавати виконавчі документи до стягнення, а також отримувати, підписувати та подавати від імені клієнта та у його інтересах усі необхідні документи (серед іншого, але не виключно, заяви, запити, заперечення, замовлення, клопотання, скарги, у тому числі апеляційну та касаційну, доповнення до них, додаткові документи тощо); засвідчувати власним підписом без обов?язкової необхідності додання печатки справжність копій документів; представляти інтереси клієнта усіма законними способами у судових органах та перед іншими органами, діяльність яких пов?язана із вирішенням питань, передбачених договором; ознайомлюватися з матеріалами справи та з матеріалами виконавчого провадження - при реалізації виконавчого документа; робити виписки та копії з документів, що є в матеріалах справи та порушувати питання про їх засвідчення у встановленому для того порядку; заявляти відводи у випадках, передбачених чинним законодавством України; брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів; замовляти проведення експертизи; наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникнуть у ході судового процесу, якщо це дозволяється процесуальним законодавством, та при здійсненні виконавчого провадження; заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників процесу та/або виконавчого провадження; оскаржувати рішення суду до касаційної інстанції; апелювати до вищої судової інстанції; оскаржувати дії чи бездіяльність посадових осіб (у тому числі виконавчих органів) у встановленому законодавством позасудовому порядку та користуватися при цьому усіма правами, передбаченими чинним законодавством, сплачувати державне мито, судовий збір, обов?язкові збори та інші необхідні платежі; вчиняти всі інші дії, передбачені Кримінально-процесуальним Кодексом України, Цивільним процесуальним Кодексом України, Господарським процесуальним Кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та Законом України "Про виконавче провадження", іншим чинним законодавством України для такого роду уповноважень та які, на думку представника, будуть доцільними для правильного і ефективного виконання зобов`язань, передбачених цим договором.
Відповідно до пункту 1.5. договору документом, що підтверджує наявність у виконавця повноважень на представництво клієнта в ході розгляду справи, є довіреність від імені клієнта або ордер.
Так, відповідачем до матеріалів долучено копії довіреностей № 41/2025 віл 29.01.2025 та № 176/2025 від 16.04.2025, відповідно до яких АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" уповноважено адвокатів Беркутова О.П. та Тищенко Т.А., які відповідно до Витягів з Єдиного реєстру адвокатів України є адвокатами Адвокатського об`єднання "Перший Радник", представляти інтереси відповідача, зокрема, в господарських судах першої інстанції.
У пункті 3.1. договору встановлено, що приймання-передача послуг здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги.
Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється виконавцем клієнту (пункт 3.2. договору).
Враховуючи складність справи, значення справи для клієнта, часу, витраченого адвокатом на надання послуг, сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару) (пункт 3.3. договору).
Пунктом 3.4. договору встановлено, зокрема, що клієнт зобов`язаний протягом 1 календарного дня з моменту отримання акта наданих послуг прийняти надані виконавцем послуги шляхом підписання отриманого акта наданих послуг.
Акти приймання-передачі наданих послуг (далі - первинний документ) можуть бути оформлені сторонами у вигляді електронного документа (далі - електронні документи) з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП) повноважного представника сторони (пункт 3.5. договору).
Накладення КЕП, обмін первинними документами, зазначеними в п. 3.1., здійснюється сторонами за допомогою комп`ютерної програми Вчасно/М.Е.Doc "Мій електронний документ" (далі - програма) (пункт 3.9. договору).
Згідно з пунктом 3.11. договору електронні документи, підписані за допомогою КЕП, за правовим статусом прирівнюються до документів у письмовій формі, оформлених та підписаних належним чином.
Сторона гарантує, що будь-яка особа, яка підписала документ шляхом проставлення КЕП та відправила його від імені сторони за допомогою програми або сервісу для електронного підписання є уповноваженим представником цієї сторони (пункт 3.14. договору).
Відповідно до пункту 4.1. договору його ціна становить 3 000 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 500 000,00 грн.
Розмір гонорару, який має сплатити клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правнича допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін (пункт 4.3. договору).
Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі (пункт 4.3. договору).
Згідно з пунктом 4.4. договору вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг.
Відповідно до пункту 4.6. договору оплата послуг з правової допомоги та компенсація витрат здійснюється клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами актів наданих послуг впродовж 30 календарних днів, з моменту фактичного виконання рішення суду, у межах суми, стягнутої на користь виконавця.
Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2025, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 5.1.).
07.11.2025 Адвокатським Об`єднанням "Перший Радник" (виконавцем) в особі директора Геза А.В., що діє на підставі Статуту, та Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" (клієнтом) в особі представника Беркутова Олексія Петровича, що діє на підставі довіреності № 42/2025 від 29.01.2025 (копія якої міститься в матеріалах справи), складено та підписано акт наданих послуг № 35/904/2807/25-ДнЕМ до договору № 5986-ДнЕМ про надання правничої допомоги від 04.10.2024 на суму 30 000,00 грн., відповідно до якого виконавцем на замовлення клієнта у період з 30.05.2025 по 06.11.2025 надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 904/2807/25, яка розглядалася Господарським судом Дніпропетровської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро Юс" до Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" про стягнення збитків у розмірі 11 360 877,87 грн., спричинених незаконним відключенням електричної енергії.
Як вбачається із залученої до матеріалів справи копії довіреності № 42/2025 від 29.01.2025, Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі" (далі - Товариство) уповноважує Беркутова Олексія Петровича підписувати, зокрема, договір з Адвокатським Об`єднанням "Перший Радник", додаткові угоди до нього та акти наданих послуг; у разі створення вищезазначених електронних документів, представник має право підписувати їх своїм електронним підписом від імені Товариства.
Згідно з додатком № 1 до вказаного акта адвокатами АО "Перший Радник" Тищенко Т.А. та Беркутовим О.П. в рамках судової справи № 904/2807/25 у період з 30.05.2025 по 06.11.2025 надано наступні послуги:
- ознайомлення з позовною заявою, ознайомлення з експертним висновком, збір доказів на спростування аргументів позивача, підготовка відзиву на позов;
- підготовка наступних процесуальних документів: пояснення по справі від 09.07.2025, підготовка питань для допиту експертів, пояснення по справі від 10.10.2025;
- участь у судових засіданнях 09.07.2025, 29.07.2025, 03.09.2025, 16.09.2025, 28.10.2025, 05.11.2025, 06.11.2025.
Таким чином, відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є гонораром адвоката, тож належить до судових витрат.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для їх відшкодування.
Як правильно встановлено місцевим господарським судом, надані відповідачем документи підтверджують фактичне надання професійної правничої допомоги, а відображена у них інформація щодо характеру, змісту та обсягу виконаних адвокатами робіт відповідає критеріям реальності, необхідності та розумності судових витрат, визначеним, зокрема, частиною п`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обсяг наданих адвокатами послуг підтверджується матеріалами справи, а заявлений до компенсації розмір витрат є співмірним складності справи, характеру виконаної правничої допомоги та обсягу здійснених представниками відповідача процесуальних дій.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності зазначених висновків місцевого господарського суду та не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про завищення вартості наданих послуг чи їх невідповідність критеріям, визначеним процесуальним законом.
При цьому колегія суддів враховує, що саме на сторону, яка заявляє про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, покладається обов`язок доведення відповідних обставин. Однак належних доказів неспівмірності заявлених відповідачем до компенсації витрат матеріали справи не містять.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн., оскільки такий розмір є обґрунтованим, співмірним та відповідає вимогам статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржувані рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 у справі № 904/2807/25 такими, що підлягають залишенню без змін.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
З підстав наведеного та керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284, 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпро-Агро ЮС" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 та на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 у справі №904/2807/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.11.2025 у справі № 904/2807/25 - залишити без змін. 
Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.11.2025 у справі № 904/2807/25 - залишити без змін. 
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова складена 28.07.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін