ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/21548/25      Головуючий І-ї інстанції – Афанасьєв В.О.
Провадження № 33/818/1057/26     Суддя доповідач – Гєрцик Р.В.
Категорія: ст.124 КУпАП 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 серпня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання    Костенко Ю.С.
за участю захисника     Багмата П.Б.      
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Багмата П.Б. на постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_1 ,-

УСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Судом першої інстанції встановлено, що 22.11.2025 року о 21-00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Загородня, 68, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на сталевий гараж, чим порушив п.12.1. ПДР. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою судді Салтівського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп. та стягнуто в дохід держави судовий збір.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник просить постанову судді скасувати та винести нову, якою провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог посилається на те, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 взагалі керував автомобілем, оскільки автомобіль був припаркований в гаражному кооперативі декілька днів, ОСОБА_1 перебував біля автомобіля та завершивши свої справи, вирішив піти до дому, однак був зупинений працівниками поліції, які почали йому погрожувати та кричати на нього.
Вказує, що єдині пошкодження, які були зафіксовані поліцейськими, це пошкодження автомобіля ОСОБА_1 , які були отримані ним під час ДТП, що сталась ще у 2019 році та за наслідками якого Московським районним судом м.Харкова було винесено відповідну постанову у справі № 643/14524/19.

Мотиви суду
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Вимогами статті 280 КУпАП покладено на суддю обов`язок, крім іншого, з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КпАП України.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод(далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
При цьому, суд (суддя) повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
У п. 4.1 рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010 КСУ дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу.
А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які у разі визнання особи винною повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
У рішенні у справі «Олег Колесник проти України» ЄСПЛ вказав, що вимоги пункту 3 статті 6 Конвенції слід розглядати як конкретні аспекти права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції, і завдання суду полягає у тому, щоб з`ясувати, чи був увесь зазначений процес, включно зі способом, у який здійснювався збір доказів, «справедливим» у значенні пункту 1 статті 6 Конвенції.
За змістом статті 124 КУпАП, порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виражається у порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна (матеріальний склад).
Тобто обов`язковими умовами настання адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП є: наявність діяння у вигляді порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху; наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна; наявність причинного зв`язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 2.3б ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
При перевірці доведеності вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, необхідно з`ясувати не тільки час і місце вчинення дорожньо-транспортної пригоди і причетність цієї особи до неї, а також час і місце складання протоколу про адміністративне правопорушення.
При вирішенні апеляційної скарги відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і практику Європейського суду з прав людини як джерела права.
Так згідно із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п. 43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Наявність обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Суд вправі обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ, справа "Коробов проти України" № 39598/03 від 21.07.2011), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series А заява № 25).
Сам протокол про адміністративне правопорушення за правовим змістом є фактично обвинуваченням, яке підлягає доведенню, не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення, враховуючи позицію ЄСПЛ (справа Карелін проти Російської Федерації). 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 22.11.2025 року о 21-00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харкові, по вул. Загородня, 68, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на сталевий гараж, чим порушив п.12.1. ПДР. Під час ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Пунктом 12.1 ПДР України визначений обов`язок водія вибору в установлених межах безпечної швидкості руху необхідної для постійного контролю руху транспортного засобу та безпечного ним керування. Вибір такої швидкості руху водієм повинен проводитись із урахуванням дорожньої обстановки, особливостей вантажу і стану транспортного засобу.
Перевіряючи доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає такі доводи апелянта безпідставними з огляду на наступне.
Як убачається з матеріалів справи, а саме відеозапису, долученого до матеріалів справи, на запитання працівників поліції, чи його це автомобіль та чи це саме він керував автомобілем, ОСОБА_1 стверджувально відповів, що це його автомобіль та саме він керував ним. Тобто, відомостями відеозапису підтверджується те, що ОСОБА_1 22.11.2025 року підтвердив факт керування автомобілем та не заперечував факт ДТП.
Разом з цим, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника в частині відсутності в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, апеляційний суд погоджується з такими доводами, виходячи з наступного.
В поясненнях, поданих до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі, захисник зазначає, щопошкодження автомобіля, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, були отримані під час ДТП, що сталась у 2019 році, та за наслідками якого Московським районним судом м.Харкова було винесено постанову. 
В схемі ДТП від 22.11.2025 року зазначено, що автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 має пошкодження передній бампер, права фара розбита, деформовано передній капот.
Разом з цим, як убачається зі змісту відеозапису та матеріалів справи, 22.11.2025 року працівниками поліції не було встановлено деталізації пошкоджень, а саме, не було взагалі встановлено чи має пошкодження гараж, чий саме гараж (хто є його власником, користувачем), його місцезнаходження, чи відповідають пошкодження гаражу (якщо такі взагалі маються) за своїми характером, характеристиками та локалізацією тим пошкодженням, які встановлено на автомобілі «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 . Матеріали справи також не містять пояснень власника гаража, щодо обставин самих ДТП. Орган, який склав протокол про адміністративне правопорушення, огляд місця події взагалі не проводив, такі дані також не містить сам протокол про адміністративне правопорушення, який є за своєю правовою суттю фактично обвинуваченням, яке за таких обставин є неконкретним, так як не містить усіх складових фабули правопорушення, передбаченої ст.124 КУпАП, що фактично порушує право на захист особи від такого обвинувачення, яке взагалі не містить відомостей про те, яким чином, де та кому завдано шкоди, та як тоді і яким чином порушення ПДР, які інкримінуються ОСОБА_1 , можуть знаходиться в причинному зв`язку з імовірною шкодою, яка не має жодних розумних критеріїв визначеності .
За таких обставин вбачаються порушення поліцейським вимог ІХ розділу Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року відповідно до яких при встановленні транспортних засобів причетних до ДТП, проводяться їх огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.
Зазначені порушення вимог інструкції позбавляють суд встановити наявність пошкоджень автомобіля, що могли стати наслідком дій ОСОБА_1 22.11.2025 року, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Разом з цим, апеляційний суд приймає до уваги версію сторони захисту про те, що зазначені пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 могли бути отримані в тому числі й внаслідок іншої ДТП, оскільки, пошкодження не були зафіксовані в день конфліктної ситуації та могли стати наслідком будь-яких інших причин або дій будь-яких інших осіб, а тому доводи захисника про це є цілком слушними.
Таким чином, наявними матеріалами справи не доведено причетність ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як фактично не доведено, що взагалі мала місце подія правопорушення та як наслідок, факт порушення вимог ПДР з боку ОСОБА_1 .
Суд першої інстанції не надав належної уваги зазначеним обставинам, а тому прийшов до передчасного висновку про наявність складу та винуватість останнього у вчиненні зазначеного правопорушення
З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими і узгодженими між собою, а відтак викликають у суду обґрунтований сумнів.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, постановасудді - скасуванню, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Багмата П.Б. задовольнити.
Постанову судді Салтівського районного суду м.Харкова від 18 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження в справі щодо  ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик