Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
10 вересня 2026 року № 520/9808/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
-визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 87 від 28.03.2026 року, в частині призову громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації;
-визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_3 (номер та дата невідомі) про зарахування ОСОБА_1 до особового складу списків частини;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_3 в особі командира цієї військової частини ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу військової частини.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що 28.03.2026 року під час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – Позивач) у м. Тернопіль, останнього було затримано невідомими особами у військовій формі та доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач-1). Того ж дня, посадовими особами відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 87 позивача було призвано на військову під час мобілізації та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 (далі – Відповідач-2). В той же час, ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у встановленому законом порядку визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 320170 від 15.07.2021, та перебуває на повному матеріальному утриманні Позивача, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2023 року у справі № 953/1539/23 при призначення аліментів та щомісячними платіжними інструкціями про оплату. Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи. Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є особою, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. 
Відповідачі надали відзиви на позов, в яких заперечували проти позовних вимог та вважали їх такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідач 1 у відзиві зазначив, що із заявленими позовними вимогами в частині, що стосується ІНФОРМАЦІЯ_1 не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, не відповідають дійсним обставинам та не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим вважає, що у задоволенні поданого позову необхідно відмовити в повному обсязі.
Відповідач 2 у відзиві зазначив, що із заявленими позовними вимогами в частині, що стосується військової частини НОМЕР_3 не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, не відповідають дійсним обставинам та не підтверджені належними і допустимими доказами, у зв`язку з чим вважає, що у задоволенні поданого позову необхідно відмовити в повному обсязі.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.
28.03.2026 року під час перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі – Позивач) у м. Тернопіль, останнього було та доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач-1). Того ж дня, посадовими особами відповідного ІНФОРМАЦІЯ_3 Позивача взято на військовий облік військовозобов`язаних та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 87 позивача було призвано на військову під час мобілізації та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 (далі – Відповідач-2). 
ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який у встановленому законом порядку визнаний особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 320170 від 15.07.2021, та перебуває на повному матеріальному утриманні позивача, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05.04.2023 року у справі № 953/1539/23 при призначення аліментів. 
Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до частини восьмої статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”, постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154). 
Відповідно до Положення №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. 
Перелік завдань, виконання яких покладено на ТЦК СП, визначено п.9 Положення № 154, серед яких змістовно включено: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку). 
У силу пункту 12 цього Положення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження. 
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. 
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час. 
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі – Порядок №560). Організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби, питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, визначено Порядком №560. 
Відповідно до п.56 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. 
За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 та пункту 5 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5 , у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, де військовозобов`язані працівники перебувають на військовому обліку (Центральному управлінні або регіональних органах СБУ чи відповідному підрозділі розвідувального органу). До відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіональних органів СБУ чи відповідному підрозділі розвідувального органу) органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями надсилаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Відомості про таку відстрочку вносяться відповідним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів протягом трьох робочих днів з дня отримання документів, зазначених у переліку згідно з додатком 5. 
Судом встановлено, що на момент призову на військову службу позивача підтвердних документів стосовно діючої в нього відстрочки він до ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав. Згідно інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» позивач не мав діючої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Таким чином він підлягав мобілізації. 
Відповідно до п. 81-100 Порядку № 560, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють призов та відправлення військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи). 
28.03.2026 року згідно направлення №6959123 позивач пройшов медичний огляд ВЛК за результатами якого, згідно довідки ВЛК № 2026-0328-1147-5316-0 від 28.03.2026 року на підставі графи III розкладу хвороб ТДВ визнаний придатним до військової служби. 
За результатами медичного огляду, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з питань мобілізаційної підготовки, мобілізаційної готовності та мобілізації) від 28.03.2026 №87 «Про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період» позивача призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлено до місця проходження військової служби у військову частину НОМЕР_3 . 
Згідно з п. 19 частини 1 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. За владно-регулятивною природою всі юридичні акти поділяються на правотворчі, правотлумачні (правоінтерпретаційні) та правозастосовні. Нормативно правові акти належать до правотворчих, а індивідуальні - до правозастосовних. Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, у яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі. 
В абз. 4 п. 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що "… за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію". У п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи "правового акта індивідуальної дії" правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що "правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)" стосуються окремих осіб, "розраховані на персональне (індивідуальне) застосування" і після реалізації вичерпали свою дію. 
Отже, наказ від 28.03.2026 №87, яким позивача призвано та направлено для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який станом на час видання наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) вичерпав свою дію. У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, від 08.09.2021 у справі № Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.05.2026 5 816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21, від 27.10.2022 у справі № П/9901/97/21). Виходячи із зазначених у вказаних судових рішеннях Верховного Суду правових висновках, скасування після його реалізації та вичерпання своєї дії оскаржуваного позивачем акту індивідуальної дії порушить стабільність публічно правових відносин та принцип правової визначеності. 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; Фактично, після прийняття/видання наказу №87 виникли нові правовідносини проходження військової служби, особливості яких визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, що затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 . 
З огляду на зазначене, наказ про призов позивача на військову службу під час мобілізації, як акт індивідуальної дії реалізовано шляхом його застосування, а тому, його оскарження не є належним та ефективним способом захисту, оскільки скасування вказаного наказу не може привести до відновлення порушеного права. Таким чином, з огляду на зазначені вище пояснення дій Відповідача, щодо організації проведення призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що включала в себе організацію медичного огляду, призову та направлення на військову службу під час мобілізації, на особливий період у військову частину НОМЕР_3 , проведені із дотриманням встановленого порядку та в межах повноважень визначених законодавством, тобто добросовісно та розсудливо. 
Що питань, порушених в позовній заяві стосовно бездіяльності відповідача в частині перевірки підстав для отримання відстрочки позивачем суд зазначає наступне. 
Відповідно до пункту 8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №318 від 07.04.2023 ) (далі – Положення) завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів. 
ІНФОРМАЦІЯ_5 є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. 
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», визначено чiткий перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. 
Згідно з частиною сьомою статті 23 Закону №3543-XII, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. 
Частиною восьмою статті 23 цього ж Закону України визначено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. 
Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України. Аналіз вищезазначених норм Закону вказує, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є перевірка підстав уже прийнятих рішень стосовно реалізованого права військовозобов`язаним на відстрочку, а реалізація наданого права здійснюється військовозобов`язаними шляхом вчинення певних активних дій (шляхом надання відповідних документів безпосередньо до ТЦК та СП або шляхом реалізації даного права через Електронний кабінет військовозобов`язаного «Резерв+». 
Відповідно до підпунктів 11 та 8 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 (зі змінами), призовники, військовозобов`язані та резервісти зобов`язані: подавати щороку до 1 жовтня до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки документи, що підтверджують право громадян на відстрочку від призову на базову військову службу; у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. 
Така ж позиція викладена у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.10.2023 року по справі №500/5587/23, у якому суд встановив, що Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів містить чітку вимогу щодо особистого надання військовозобов`язаними документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" перебувають на військовому обліку до органів, в яких вони Відповідно до п.58 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 “Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період” (в редакції станом на момент призову), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання. 
Згідно п.59 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 “Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період”, за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку. 
Судом встановлено, що 28 березня 2026 року, у зв`язку з відсутністю в позивача діючої відстрочки від призову на військову службі під час мобілізації, на особливий період, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 87 він був призваний на військову службу і направлений до військової частини НОМЕР_3 для подальшого проходження військової служби. 
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. 
Відповідно до пункту 10 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду, призову на військову службу; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з наступним продовженням. Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошена загальна мобілізація, що означає призов військовозобов`язаних, резервістів та Законом України від 15 серпня 2022 року №2501-ІХ Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" - продовжується з 23 серпня 2022 року строк проведення загальної мобілізації на 90 діб, з наступним продовженням. Кожен громадянин України зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. А органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Враховуючи викладене, аналізуючи все в сукупності, відповідно до статей 19, 65, Конституції України, статей 4, 55, 162 Кодексу адміністративного судочинства України, статей 1, 33 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”, статті 22, 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, Указу Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію", Закону України ”Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку” від 11 квітня 2024 року №3633-IX, Постанови Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 Про затвердження Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ №318 від 07.04.2023 ), Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 “Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період”, підстав для задоволення позовних вимог позивача в цій частині суд не вбачає.
Що стосується позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_3 про зарахування ОСОБА_1 до особового складу списків частини суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до частини третьої статті 1 зазначеного Закону військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття у добровільному порядку за контрактом та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві та дотримання правил військового обліку. 
Згідно з частиною п`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України звільняються від виконання військового обов`язку виключно на підставах, визначених цим Законом. 
Частиною дев`ятою статті 1 зазначеного Закону передбачено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники, призовники, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти. Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду та призову на військову службу; проходити медичний огляд згідно з рішеннями військово-лікарських комісій; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини. 
За приписами частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Згідно з частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період є періодом, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців щодо прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. 
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався. Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. На момент розгляду адміністративної справи воєнний стан в Україні продовжено, а загальна мобілізація триває. Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII воєнний стан є особливим правовим режимом, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до абзаців першого і другого частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться у порядку, визначеному цим Законом України та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. 
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII визначено, що мобілізація є комплексом заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту — на організацію і штати воєнного часу. 
Частиною другою статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України. Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема обов`язок проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Абзацом першим частини п`ятої статті 22 зазначеного Закону передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин. 
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. За змістом пункту 9 зазначеного Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оформлюють і видають військово облікові документи, розглядають звернення громадян з питань, що належать до їх компетенції, ведуть прийом громадян та видають необхідні довідки й інші документи. 
Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
Підстава відстрочки, на яку посилається позивач у цій справі, прямо визначена пунктом 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і стосується сімейних обставин, пов`язаних з утриманням та/або доглядом за дитиною з інвалідністю, а також у визначених законом випадках — інших станів здоров`я дитини та повнолітньої дитини з інвалідністю I чи II групи. 
У межах пункту 5 частини першої статті 23 цього Закону юридично значущим є не саме по собі посилання на життєву обставину, а наявність підтверджених документами умов, що підпадають під законодавчу конструкцію відстрочки, та належне оформлення відповідного рішення компетентним органом. Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, що випливає зі статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також із нормативно визначеної процедури, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який визначає, серед іншого, процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення. 
Відповідно до пункту 56 зазначеного Порядку відстрочка надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Згідно з пунктом 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання відстрочки при районних та міських територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також у відокремлених відділах утворюються відповідні комісії. 
Пунктом 58 Порядку № 560 передбачено, що за наявності підстав для одержання відстрочки військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява підлягає обов`язковій реєстрації. 
Пунктом 59 Порядку № 560 визначено, що відстрочка може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних. За правилами пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. За результатами розгляду комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, оформлює його протоколом та повідомляє заявника у визначені строки. У разі позитивного рішення видається довідка із зазначенням строку відстрочки, а у разі відмови заявнику надається письмове повідомлення із зазначенням причин відмови. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку. 
Слід зазначити, що відповідно до підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, а також надавати документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2024 у справі № 520/7954/22, де зазначено, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення активних дій та оформлення такого права у відповідний спосіб уповноваженим органом, зокрема районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Верховний Суд також зазначив, що реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття особою статусу військовослужбовця. Аналогічні правові підходи наведені у постановах Верховного Суду від 22.05.2023 у справі № 260/1851/22 та від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22. 
Отже, наявність у позивача права на відстрочку не є безумовним свідченням того, що таке право було реалізовано ним належним чином та у визначений законом спосіб. 
Відповідно до пункту 81 Порядку № 560 призов громадян на військову службу під час мобілізації оформляється наказом керівника районного або міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини та інших визначених суб`єктів. Порушення порядку призову позивача на військову службу за мобілізацією не є тотожним діям командування військової частини щодо зарахування особи до списків особового складу та організації проходження нею військової служби, оскільки військова частина діє на підставі документів уповноважених органів комплектування та у межах повноважень, визначених законодавством. 
Військова служба закінчується у разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі, смерті, визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим. Частина третя статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України. Відповідно до пункту 12 Положення № 1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України. 
Як встановлено судом, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.03.2026 №87 ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період та відправлений до військової частини НОМЕР_3 . 
Після оформлення призову та направлення уповноваженим органом комплектування, 31.03.2026 командиром військової частини НОМЕР_3 видано наказ по стройовій частині № 101, яким оформлено зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу з 31.03.2026. Вказаним наказом визначено підстави такого зарахування, а також зафіксовано факт прийняття справ і посади та початок виконання службових обов`язків. У тексті наказу як підстави, зокрема, зазначено Указ Президента України про загальну мобілізацію та поіменний список начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
За змістом позовних вимог позивач пов`язує протиправність наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 101 із стверджуваною протиправністю первинних мобілізаційних дій і рішень ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач просить, зокрема, визнати протиправним наказ про зарахування до списків особового складу, зобов`язати військову частину НОМЕР_3 виключити його зі списків та звільнити з військової служби. 
Військова частина НОМЕР_3 не є органом, уповноваженим встановлювати, перевіряти або оформлювати відстрочку від призову під час мобілізації. 
Військова частина НОМЕР_3 не здійснює ведення відповідних комісій, не приймає протокольних рішень щодо надання чи відмови у наданні відстрочки, не формує та не адмініструє рішення щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у частині підстав для відстрочки. 
Суд зазначає, що наказ військової частини оформлює вже реалізований призов і прибуття особи до військової частини. Наказ командира військової частини НОМЕР_3 по стройовій частині від 31.03.2026 № 101 є індивідуальним актом організаційно-розпорядчого характеру, виданим у межах повноважень командування щодо оформлення встановлення та перебігу правових відносин проходження військової служби, зокрема щодо зарахування особи до списків особового складу з дати фактичного прибуття та прийняття справ і посади. 
Такі дії узгоджуються з приписами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення № 1153/2008, яким передбачено оформлення встановлення, зміни або припинення правових відносин військовослужбовців письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів. Правовою підставою для видання наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 31.03.2026 № 101 були належні документи призову та направлення позивача, зокрема поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_1 та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.03.2026 №87, а також чинність загальної мобілізації та особливого періоду. 
Отже, вимога про визнання протиправним наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 31.03.2026 № 101 є необґрунтованою, оскільки позивач не довів наявності порушення норм матеріального права саме з боку військової частини НОМЕР_3 . 
Щодо позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу військової частини суд зазначає наступне.
Згідно з вимогами статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу, більш того, якщо заявником не виконано всі умови, визначені законом. 
Враховуючи викладене, позовна вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_3 в особі командира цієї військової частини ухвалити рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу військової частини є звернення на майбутнє та не підлягає задоволенню. 
Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії-залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.