Справа № 369/280/25
Провадження № 2/369/2672/26
РІШЕННЯ
Іменем України

05.06.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Янченко А.В.,
при секретарі судового засідання Лисяк К.О.,
за участі: 
представника позивача Маркович В.О.,
представника першого відповідача Сінькова В.Г.,
представника другого відповідача Кохніченка Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи № № 369/280/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ПО УПРАВЛІННЮ АКТИВАМИ «ПАРЛАМЕНТ» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ПО УПРАВЛІННЮ АКТИВАМИ «ПАРЛАМЕНТ» про визнання права власності та витребування з чужого незаконного володіння квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у березні 2008 року між нею та ПАТ Комерційний Банк «НАДРА» був укладений кредитний договір № 214/П/99/2008-840 на суму 154 672,01 доларів США. Кредитні кошти надавались для придбання цінних паперів емітованих ТОВ «УКРГАЗ» з метою фінансування будівництва житлової нерухомості.
03 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «УКРГАЗ» було укладено договір бронювання об`єкту будівництва № 8/1/11/55/Ж. Відповідно до умов договору за ОСОБА_1 бронювалась квартира АДРЕСА_2 загальною площею 110,48 кв.м.
Рішенням Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 5 від 18.01.2008 будинку під будівельним номером АДРЕСА_3 .
Зазначає, що нею зобов`язання щодо сплати лоту облігацій виконано в повному обсязі.
11 червня 2013 року будинок АДРЕСА_4 введено в експлуатацію відповідно до Сертифікату відповідності ІV № 165131630086.
Вказує, що у 2014 році ТОВ «УКРГАЗ» звертався до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення вартості додаткової площі.
Крім того у 2023 році ТОВ «УКРГАЗ» звернулось до Києво-Святошинського суду з позовною заявою про розірвання договору бронювання 8/1/11/55/Ж від 03.03.2008, укладеного між Товариством та ОСОБА_1 
15.05.2023 рішенням суду договір бронювання було розірвано.
25.09.2024 постановою Київського апеляційного суду рішення від 15.05.2023 скасовано, у задоволені позовних вимог ТОВ «УКРГАЗ» відмовлено, тобто на теперішній час договір бронювання 8/1/11/55/Ж від 03.03.2008 чинний.
Таким чином, відповідно до умов договору бронювання ОСОБА_1 є особою за якою заброньовано спірну квартиру, в той час, як ТОВ «УКРГАЗ» не набуло права власності на квартиру.
Пізніше ОСОБА_1 стало відомо, що ТОВ «УКРГАЗ» зареєстровало право власності на квартиру АДРЕСА_5 та в подальшому відчужило її на користь ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ».
Вважає, що ТОВ «УКРГАЗ» було достеменно відомо про відсутність правових підстав на відчуження квартири АДРЕСА_5 .
Посилаючись на вимоги ст. 15, 16, 328, 387, 392 ЦК України, а також на правові висновки Великої Палати Верховного Суду вважає, що пред`явлення лоту облігацій до погашення відповідно до умов Договору бронювання не забезпечить захист прав позивача, а належним та ефективним способом захисту буде визнання права власності за ОСОБА_1 та витребування спірної квартири з незаконного чужого володіння ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ».
10.01.2025 ухвалою суду було відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «УКРГАЗ» та ТОВ «КУА ПАРЛАМЕНТ», призначено підготовче судове засідання та запропоновано відповідачам надати відзив на позовну заяву.
У відзиві ТОВ «УКРГАЗ» заперечував проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.
У позивача відсутнє право на звернення з позовом про витребування майна з незаконного чужого володіння, оскільки позивач не набув права власності на квартиру. 
Відповідно до умов Договору бронювання та Інформації про випуск облігацій необхідною умовою для отримання права власності на квартиру є здійснення процедури погашення цінних паперів, тобто перерахування лоту з власного рахунку на рахунок емітента. 
В разі невиконання процедури погашення власнику цінних паперів виплачується їх номінальна вартість.
Оскільки лот цінних паперів, придбаних ОСОБА_1 , були обтяжені кредитором ВАТ КБ «НАДРА» процедуру погашення вона не виконала. Акт прийому-передачі квартири між ТОВ «УКРГАЗ» та ОСОБА_1 не підписувався.
ТОВ «УКРГАЗ» набуло право власності на квартиру у встановленому законом порядку.
ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» є добросовісним покупцем, оскільки отримав право власності на квартиру АДРЕСА_5 за оплатним договором, який ніким не оскаржувався і є чинним.
Позивачем невірно обрано спосіб захисту, оскільки витребування майна з незаконного чужого володіння (віндикація) застосовується неволодіючим власником до володіючого невласника, в той час, як ОСОБА_1 ніколи не була власником квартири АДРЕСА_5 .
Зазначав, що невірно обраний спосіб захисту є окремою підставою для відмови у задоволені позовних вимог.
У відзиві ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» заперечує проти заявлених позовних вимог з наступних підстав.
ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» придбало спірну квартиру за оплатним договором, який є дійсним ніким не оскаржувався. Отже Товариство є добросовісним набувачем спірної квартири.
Посилаючись на ст. 388 ЦК України зазначав про неможливість витребування майна у добросовісного набувача.
Підтримував правову позицію ТОВ «УКРГАЗ» викладену у відзиві.
21.04.2025 ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрите. Справу призначено до розгляду по суті, визначено дату наступного засідання.
Згідно з розпорядженням Керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. № 1210 від 21.11.2025 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи № 369/280/25 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.
24.11.2025 ухвалою суду справа була прийнята до провадження. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено розгляд справи по суті.
У судове засідання 27.05.2026 року з`явились представник позивача адвокат Маркович В.О., представник ТОВ «УКРГАЗ» адвокат Сіньков В.Г., представник ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» адвокат Кохніченко Є.О.
Учасники справи надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та відзивам. Представник позивача заявила клопотання щодо повернення відзиву ТОВ «УКРГАЗ», оскільки до нього не доданий доказ направлення сторонам, а саме відсутній опис вкладення у цінний лист.
Представник ТОВ «УКРГАЗ» заперечував проти задоволення клопотання, зазначав, що у матеріалах справи містяться докази направлення копії відзиву позивачу.
Представник ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» заперечував проти задоволення клопотання представника позивача.
Заслухавши думки сторін суд ухвалив залишити клопотання представника позивача без задоволення, оскільки матеріали справи містять докази направлення копії відзиву позивачу та її представнику адвокату Маркович В.О.
Наслідком задоволення клопотання представника позивача про розгляд справи лише за позовною заявою та долученими до неї доказами було б порушення принципу пропорційності цивільного процесу та змагальності сторін.
У судовому засіданні 27.05.2026 року представник позивача підтримав задоволення позовних вимог, представники відповідачів заперечили щодо їх задоволення.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності за правилами статті 89 ЦПК України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 03.03.2008 між ТОВ «УКРГАЗ» та ОСОБА_1 було укладено Договір бронювання об`єкту будівництва № 8/1/11/55/Ж.
Предметом договору є бронювання за ОСОБА_1 об`єкту будівництва розташованого за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 110,48 кв.м.
Відповідно до п. 3.1. Договору бронювання умовою передачі об`єкту будівництва замовнику, є передача останнім повністю оплаченого лоту облігацій до погашення. Передача лоту облігацій забудовнику здійснюється шляхом перерахування лоту облігацій на рахунок у цінних паперах, відкритий забудовником.
Відповідно до п. 3.2. Договору бронювання упродовж терміну, визначеного Інформацією про випуск облігацій, як термін для погашення облігацій, забудовник приймає від замовника повністю оплачений замовником лот облігацій та погашає такий лот облігацій передачею замовнику об`єкту будівництва у порядку, передбаченому цим договором та Інформацією про випуск.
22.10.2007 у офіційному виданні «Бюлетень. Цінні папери України» у номері № 239-240 був опублікований Проспект емісії облігацій ТОВ «УКРГАЗ».
Пунктом 3.10 Проспекту емісії визначений порядок погашення облігацій. Зокрема визначений строк погашення облігацій серії С, де датою початку погашення визначено 01.12.2009, датою закінчення 01.06.2010, але не раніше здачі відповідних об`єктів в експлуатацію.
Визначено, що при погашенні облігацій покупець повинен перерахувати всі облігації емітенту з особистого рахунку у цінних паперах на рахунок емітента в депозитарії «МФС» в термін погашення облігацій, визначений в цьому проспекті.
13.03.20008 між ТОВ «Компанія з управління активами «Ексінор» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу облігацій № Б-263/81-06-5/2008/001 відповідно до якого ОСОБА_1 придбала цінні папери: облігації звичайні іменні цільові емітента ТОВ «УКРГАЗ» серія С у кількості 11 048 шт. 
13.03.2008 між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 214/П/99/2008-840 предметом якого було надання банком ОСОБА_1 кредиту у сумі 154 672 доларів США, для придбання облігацій серії С емітованих ТОВ «УКРГАЗ» у кількості 11 048 шт.
13.02.2008 між ВАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_1 був укладений договір застави цінних паперів № 115 відповідно до умов якого банк з метою забезпечення виконання зобов`язання приймає від ОСОБА_1 в заставу облігації емітовані ТОВ «УКРГАЗ» серії С у кількості 11 048 шт.
Згідно Сертифікату серії ІV № 165131630086 будинок АДРЕСА_4 введено в експлуатацію 11.06.2013 року.
Згідно виданого Національним депозитарієм України реєстру власників цінних паперів вих. № 152810 від 24.01.2025 станом на 23.01.2025 ОСОБА_1 має відкритий в депозитарні установі АБ «УКРГАЗБАНК» рахунок № НОМЕР_1 на якому знаходяться цінні папери у кількості 11 048 шт. Зазначені цінні папери обтяжені, тип обтяження В26 – блокування прав на ЦП, які передано в заставу.
Таким чином суд робить висновок, що умови Договору бронювання та Інформації про випуск цінних паперів щодо здійснення процедури погашення цінних паперів ОСОБА_1 не виконані.
ОСОБА_1 не здійснила перерахунок лоту цінних паперів на рахунок забудовника ТОВ «УКРГАЗ» в строк визначений Договором та інформацією, по причині їх обтяження.
Таким чином відповідно до умов Договору бронювання ОСОБА_1 не набула права власності на квартиру АДРЕСА_5 і на теперішній час має право на отримання номінальної вартості лоту цінних паперів, після пред`явлення їх емітенту.
Такий висновок суду кореспондується з висновком Верховного Суду викладеному у постанові від 20.09.2024 у справі № 754/517/15-ц. Так у справі з подібними правовідносинами Верховний Суд виснував, що: «при цьому відповідно до вказаних договорів набуття права власності на квартиру здійснюється шляхом погашення повного пакету облігацій у встановленому ними порядку та обміну облігацій на певну площу у будинку у вигляді завчасно зарезервованої квартири. До погашення облігацій їх власник не набуває права власності на квартиру, а залишається лише власником облігацій та здійснює свої права, як їх власник, виходячи із умов їх розміщення».
В той же час, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 362953052, 07.09.2023 в реєстр було внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «УКРГАЗ». Підставою для реєстрації були наступні документи: 1) технічний паспорт, серія та номер: Т101:2097-5112-0452-1091 виданий 01.09.2023 ЄДЕССБ; витяг з реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: ІV165131630086; 3) рішення органу місцевого самоврядування щодо об`єкту речового права, серія та номер: 286, виданий 27.07.2016, видавник Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської обл.
Слід зазначити, що вищезазначені реєстраційні дії були предметом розгляду центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора за скаргою ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», який є кредитором ОСОБА_1 .
За результатом розгляду скарги Комісією був складений висновок про залишення скарги без розгляду по причині відсутності у скаржника порушеного права.
Станом на теперішній час, рішення дії державного реєстратора, щодо внесення в Державний реєстр прав власності на нерухоме майно інформації про право власності ТОВ «УКРГАЗ» на квартиру 55 чинне та в судовому порядку не оскаржуються.
11.04.2024 року між ТОВ «УКРГАЗ» та ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу квартири, який було завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 292.
Відповідно до зазначеного договору ТОВ «УКРГАЗ» продає, а ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» купує квартиру АДРЕСА_1 .
Сторонами узгоджена ціна продажу у розмірі 1 300 000 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 15.04.2024 зазначена сума була сплачена ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» на користь ТОВ «УКРГАЗ» 15.04.2024 у повному розмірі.
Зазначений договір є чинним, окремо ніким не оскаржувався.
Таким чином суд приходить до висновку, що ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» є добросовісним набувачем, оскільки придбав майно у його власника за оплатним договором.
Нормативно правове обґрунтування.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також даною статтею встановлено способи захисту порушеного права, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Із приводу вимог про визнання права власності.
Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 цього Кодексу, слід враховувати, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
Така правова позиція відповідає висновкам Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у його постановах від 02 травня 2018 року у справі № 914/904/17, від 27 червня 2018 року у справі № 904/8186/17 та від 11 квітня 2019 року у справі № 910/8880/18, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.
З досліджених судом матеріалів чітко вбачається, що позивач ОСОБА_1 право власності на спірну квартиру не набула, оскільки не виконала передбачену Договором бронювання обов`язкову процедуру погашення лоту цінних паперів.
На сьогодні ОСОБА_1 залишається власником цінних паперів, та відповідно до умов Договору бронювання може претендувати лише на отримання номінальної вартості лоту, після вчинення передбаченої договором процедури погашення.
Отже позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спірну квартиру не підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про витребування спірного нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.
Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).
Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень (частина друга статті 388 ЦК України).
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2233цс16, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18).
Судом встановлено, що спірна квартира була відчужена ТОВ «УКРГАЗ» на користь ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» за нотаріально завіреним оплатним договором купівлі-продажу.
В матеріалах справи міститься докази, що на момент продажу спірної квартири її власником було ТОВ «УКРГАЗ».
Також в матеріалах справи містяться докази реальної оплати вартості спірної квартири за ціною договору, яка була здійснена ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» на користь ТОВ «УКРГАЗ».
Статтею 387 ЦК України закріплено, що право витребувати майно з чужого незаконного володіння закон надає виключно власнику майна за умови наявності підстав зазначених у ст. 388 ЦК України.
Суд зазначає, що спірна квартира ніколи не була власністю позивача, отже витребувати її з власності добросовісного набувача, яким є ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ», немає жодних правових підстав.
З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ПО УПРАВЛІННЮ АКТИВАМИ «ПАРЛАМЕНТ» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння слід залишити без задоволення.
Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 268Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ПО УПРАВЛІННЮ АКТИВАМИ «ПАРЛАМЕНТ» про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння – залишити без задоволення.
Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 02.09.2026 року.

Суддя         А.В. Янченко