Справа № 712/4070/26
Провадження № 2/712/3085/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
24 липня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкас у складі:
головуючого-судді – Пересунька Я.В.,
при секретарі – Руденко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкас у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту, -
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1.1. У березні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося до суду з указаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201110971 від 17 листопада 2020 року в розмірі 20 056 грн 32 коп, витрати зі сплати судового збору – 2 662 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу – 7 000 грн.
1.2. Позов обґрунтовано тим, що 17 листопада 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201110971 в електронній формі.
1.3. Для укладання договору позики відповідачка заповнила заявку на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Форза», ввела код підтвердження, що надійшов на її телефон і який є одноразовим ідентифікатором для підписання електронного кредитного договору, а також зазначила інформацію щодо реквізитів її банківської картки. На вказану банківську карту було перераховано кредитні кошти у розмірі 5 029 грн. 
1.4. Таким чином, на умовах договору позики (п.5) кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 5 029 грн на умовах, передбачених договором позики № 000201110971, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором позики, з кінцевим терміном погашення (п. 5) не пізніше 16 грудня 2020 року; процентна ставка в день – становить 1.85% (п. 5 та п. 5.3.), та процентна ставкою 2,50% за кожен день – у разі прострочення (користування коштами поза межами строку на який надано кредит) (п.5).
1.5. Відповідач в подальшому проводив повне або часткове погашення нарахованих процентів за користування кредитом, внаслідок чого неодноразово оформляв пролонгацію кредиту, зокрема: 17 грудня 2020 року оформив пролонгацію кредиту та продовжив користування коштами в розмірі 5 029 грн ще на 30 днів, кінцева дата погашення кредиту 16 січня 2021 року, що підтверджено графіком платежів (додаток до договору про надання позики на умовах фінансово кредиту №000201110971.1 від 17 грудня 2020 року).
1.6. Позивач зазначає, що відповідач не виконав свої зобов`язання, оскільки після сплати 17 грудня 2020 року коштів у розмірі 2 916 грн 93 коп. – припинив сплачувати кошти.
1.7. 30 червня 2021 року ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу № 20210630-Ф/2. 
1.8. Згідно з договором факторингу № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року ТОВ ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «ФК «Форза», зокрема й до гр. ОСОБА_1 .
1.9. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 18 березня 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 056 грн 32 коп, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту – 5 029 грн; залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих згідно ст. 1048 ЦК України та умов договору позики) – 2 791 грн 20 коп; заборгованість за пенею – 0,00 грн.; залишок заборгованості за простроченими процентам за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики, за період 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року) – 11 315 грн 25 коп; інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період 17 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року) – 920 грн 87 коп.
1.10. 02 червня 2026 року представником відповідача Працевитим Г.О. надано відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
1.11. Відзив обґрунтовано тим, що відповідно до пункту 13 розділу 5 договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201110971 від 17 листопада 2020 року визначено процентну ставку в день у разі користування кредитом поза межами строку дії договору в розмірі 2,50%. Вказаний розмір процентів, у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки є непропорційно великою сумою компенсації на користь кредитора за неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань.
1.12. Стягнення з відповідача суми процентів, нарахованих в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі більше, ніж 50% тіла кредиту – є несправедливою умовою договору в розумінні частин 1-2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ч. 2 ст. 625 ЦК України має компенсаторний характер. У зв`язку з вище викладеним, вказані відсотки в розмірі 11 315,25 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України – стягненню не підлягають та можуть бути зменшені судом з урахуванням вимог розумності та справедливості.
1.13. Представник відповідача також просить врахувати, що позивачем не надано жодних підтверджень здійснення оплати на рахунок адвоката в розмірі 7 000 грн за надання правової допомоги. Крім того, вказана справа є шаблонною, ціна позову – не велика, а справа є справою незначної складності, що є підставою для зменшення витрат на правничу допомогу.
1.14. 28 квітня 2026 року між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Юрконсалт» Геннадія Працевитого» було укладено договір про правову допомогу, за яким адвокату було доручено здійснення представництва інтересів клієнта по справі №712/4070/26. Пунктом 2 додаткового договору визначено перелік послуг, а саме: складання відзиву на позовну заяву та клопотань – 5000,00 грн.
1.15. 10 червня 2026 року представником ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» Бачинським О.М. надано відповідь на відзив, в якому просить ухвалити рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» задоволити в повному обсязі.
1.16. Відповідь на відзив обґрунтовано тим, що договором про надання позики було чітко визначено нарахування тих же процентів після прострочення виконання грошового зобов`язання, і такі становлять 2.50% в день (п.п. 5.13. п.5. договору). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України такі проценти законно нараховані первісним кредитором, а враховуючи що сторони погодились, що строк дії договору, вказаний у п.п. 9 п. 5 договору, продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати видачі кредиту ( п.п. 4) п. 5 договору) до фактичної дати повернення кредиту, процентів за ставками визначеними у п.п. 8, п.п. 12 та п.п. 13 п. 5 договору та інших нарахувань визначених договором та чинним законодавством України, то нараховані проценти підлягають стягненню з відповідачки. 
1.17. Представник позивача просить врахувати, що кінцевим терміном погашення боргу за договором є дата не пізніше 16 грудня 2020 року (п.п. 5.5. п. 5 договору про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201110971 від 17 листопада 2020 року), а період нарахування прострочених процентів за договором відповідачу згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України чітко зазначено у позовній заяві – з 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року (включно). Водночас період нарахування прострочених інфляційних відповідачу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України чітко зазначено у позовній заяві – з 17 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року (включно). За таких обставин позивач не погоджується з доводами відповідача про те, що вказаний розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України суперечить п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
1.18. Позивач зазначає, що сума боргу позичальника, нарахована кредитодавцем/первісним кредитором, та відступлена ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №000201110971 від 17 листопада 2020 року наступна: залишок заборгованості за тілом кредиту – 5 029 грн; залишок заборгованості за процентами за користування кредитом (нарахованих згідно ст. 1048 ЦК України та умов договору позики) – 2 791 грн 20 коп. Зазначені суми підтверджені позивачем реєстром боржників, № 2161 (Додаток № 1 до Договору відступлення права вимоги № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року).
1.19. Водночас станом на 18 березня 2026 року у гр. ОСОБА_1 рахується заборгованість в розмірі 20 056 грн 32 коп, що складається із наступних сум: залишок заборгованості за тілом кредиту – 5 029 грн; залишок заборгованості за процентами за користування кредитом – 2 791 грн 20 коп; заборгованість за пенею – 0,00 грн.; залишок заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики) за період 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року – 11 315 грн 25 коп; інфляційне збільшення (нараховано новим кредитором згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України за період із 17 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року – 920 грн 87 коп.
1.20. 3% річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором), встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України, як й інфляційні втрати - не підлягають зменшенню судом (ВП ВС №903/602/24 від 02 липня 2025 року). Відтак розмір процентів річних, встановлених договором, не підлягає зменшенню судом.
1.21. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, так як вони входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
1.22. Щодо витрат на правову допомогу відповідачу, то позивач заперечує проти стягнення таких витрат, оскільки сума та вид виконаної роботи є неспівмірними та не відповідає критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг; час витрачений на підготовку відзиву є невиправданим та явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт, так як проведення дій у даній справі не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, так само як сума на підготовку відзиву є явно неспівмірною з часом затраченим на таку роботу.
2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
2.1. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 27 травня 2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження; витребувано докази з АБ «Укргазбанк». 
2.2. Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкас від 24 червня 2026 року витребувано докази з АТ «Таскомбанк».
2.3. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині відповіді на відзив просив розгляд справи проводити без його участі.
2.4. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з відстав зазначених у відзиві.
3. Положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини 
3.1. За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
3.2. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
3.3. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
3.4. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
3.5. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
3.6. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
3.7. Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
3.8. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
3.9. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
3.10. Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
3.11. Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
3.12. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені ЗУ «Про електронну комерцію».
3.13. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
3.14. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
3.15. Відповідно до частини третьої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
3.16. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
3.17. Згідно з частиною шостою статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
3.18. За правилом частини восьмої статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
3.19. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
3.20. Стаття 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
3.21. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.  Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
3.22. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
4. Фактичні обставини, встановлені судом
4.1. Судом установлено, що 17 листопада 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форза»» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201110971 в електронній формі (далі – Договір позики).
4.2. Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Договору позики товариство на умовах цього Договору та Правил надає Клієнту грошові кошти у сумі визначеній п. 5. Договору, а Клієнт в свою чергу зобов`язується повернути грошові кошти у встановлений цим Договором строк та сплатити проценти згідно відсоткової ставки за кожен день користування, визначеної п. 5.3. даного Договору. Кредит надається Позичальнику на визначені ним особисто цілі. Сторони погодили, що Клієнту відповідно до умов цього Договору немає необхідності укладати договори щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту.
4.3. Згідно з п. 4.3. Договору позики клієнт зобов`язаний погасити Заборгованість не пізніше останнього дня дії Договору, зазначеного у Розділі 5 цього Договору.
4.4. За змістом Розділу 5 Договору позики: загальний розмір позики – 5029 грн; дата погашення заборгованості – 16 грудня 2020 року; строк дії договору – 30 днів; можливість пролонгації: дозволено, під 1,85 % на день; базова процентна ставка: 1,85 % в день; процентна ставка в разі користування кредитом поза межами строку дії договору – 2,5. У контексті строку дії договору сторони погоджуються, що строк дії Договору, вказаний у п.п. 9 п. 5 Договору (30 днів), продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати видачі Кредиту (п.п. 4) п. 5 Договору) до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за ставками визначеними у п.п. 8, п.п. 12 та п.п. 13 п. 5 Договору та інших нарахувань визначених Договором та чинним законодавством України. 
Сторони погодились, що у випадку користування Кредитом після настання дати погашення заборгованості, вказаної у п.п. 5 п. 5 Договору (16 грудня 2020 року), умови щодо нарахування процентної ставки (п.п. 12) п. 5 Договору, тобто в розмірі 1.85 %) не застосовується, а застосовується розмір процентної ставки визначений у п.п. 13 п. 5 Договору (2,5 %) (крім випадків пролонгації строку дії договору, в такому випадку застосовується процентна ставка пролонгації (1,85 % в день).
Зміна процентної ставки на умовах визначених цим пунктом не є зміною істотних умов Договору та не вважається змінюваною процентною ставкою. Під процентною ставкою, яка застосовується в разі користування Кредитом поза межами строку дії Договору (п.п. 13) п. 5 Договору (2,5%), маються на увазі проценти в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Застосування перерахування процентної ставки визначеної у п.п. 12 п. 5 Договору (1,85 %) на процентну ставку визначену у п.п. 13 п. 5 Договору (2,5%) не є зміною істотних умов Договору.
Підписанням договору боржник також погодилась та надала право товариству здійснювати автоматичну пролонгацію (без підписання та подання мною Товариству додаткових заяв) дії даного Договору, у випадку відсутності поточної заборгованості по сплаті чергових платежів, відсотків за користування кредитними коштами та неустойки по Договору на дату здійснення такої пролонгації.
4.5. 17 листопада 2020 року на картковий рахунок відповідачки було перераховано 5029 грн, проти чого представник відповідача не заперечував.
4.6. Згідно з графіком платежів, що є додатком до Договору позики, 16 грудня 2020 року відповідач мала сплатити тіло кредиту 5029 грн та проценти 2 791 грн 20 коп. 
4.7. Відповідач 17 грудня 2020 року сплатила 2 916 грн 93 коп.; інших оплат за Договором позики здійснено не було.
4.8. 30 червня 2021 року ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу № 20210630-Ф/2. 
4.9. Згідно з договором факторингу № 20210630-Ф/2 від 30 червня 2021 року та відповідно до ст. 512 ЦК України ТОВ ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які є боржниками ТОВ «ФК «Форза», включно і до гр. ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 2161.
4.10. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 18 березня 2026 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 056 грн 32 коп, а саме: залишок заборгованості за тілом кредиту – 5 029 грн; залишок заборгованості по процентам за користування кредитом (нарахованих згідно ст. 1048 ЦК України та умов договору позики) – 2 791 грн 20 коп; заборгованість за пенею – 0,00 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України та умов договору позики, за період 01 липня 2021 року по 28 вересня 2021 року) – 11 315 грн 25 коп; інфляційні втрати за період 17 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року) – 920 грн 87 коп.
5. Оцінка Суду
5.1. Аналізуючи надані сторонами докази, суд зауважує, що відповідачем не оспорювався факт укладення 17 листопада 2020 року Договору позики та отримання за цим договором кредиту в розмірі 5 029 грн.
5.2. За таких обставин, в останній день строку дії Договору позики - 16 грудня 2020 року відповідач мала сплатити тіло кредиту (5029 грн) та проценти за цим договором (2791 грн 20 коп.), що відображено в підписаному одноразовим ідентифікатором додатку до Договору позики.
5.3. Водночас в останній день договору позики жодної суми боржником сплачено не було, а першу і єдину оплату було здійснено 17 грудня 2020 року в розмірі 2 916 грн 93 коп.
5.4. Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про пролонгацію дії Договору позики ще на 30 днів, тобто до 16 січня 2021 року, що і є останнім днем строку дії Договору позики і саме по цю дату кредитодавець мав право нарахування процентів за користування кредитними коштами, що передбачено Розділом 5 Договору позики.
5.5. За розрахунками суду, кредитодавець мав право на стягнення 5029 грн тіла кредиту та процентів 2791,20 грн*2=5 582,40 грн, а разом 10 611 грн 40 коп. Враховуючи сплачену відповідачкою суму 2 916 грн 93 коп., всього заборгованість становить 7 694 грн 47 коп. 
5.6. Щодо вимоги про стягнення 11 315 грн 25 коп процентів на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.
5.7. Суд враховує, що після спливу строку кредитування кредитодавець не має права нараховувати звичайні договірні проценти як плату за користування кредитом. У таких правовідносинах права та інтереси кредитодавця можуть забезпечуватися охоронними механізмами, передбаченими, зокрема, ст. 625 ЦК України.
5.8. Разом з тим відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (день набрання чинності – 24 грудня 2023 року), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. 
5.9. Оскільки заявлені до стягнення кошти у розмірі 11 315 грн 25 коп нараховані не як проценти за користування кредитом у межах погодженого строку кредитування, а як прострочені проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання, такі нарахування за своєю правовою природою є відповідальністю або іншим платежем за прострочення виконання договору споживчого кредиту та не підлягають стягненню з відповідачки.
5.10. Щодо вимоги про стягнення інфляційного збільшення у розмірі 920 грн 87 коп грн суд зазначає наступне.
5.11. Інфляційне збільшення за своєю правовою природою є складовою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.
5.12. Із розрахунку заборгованості вбачається, що інфляційне збільшення в розмірі 920 грн 87 коп нараховане за період з 17 січня 2021 року по 23 лютого 2022 року, тобто також у зв`язку з простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором споживчого кредиту.
5.13. Оскільки п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» звільняє споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту у відповідний період, підстав для стягнення з відповідача інфляційного збільшення в розмірі 920 грн 87 коп суд також не вбачає.
5.14. За таких обставин. з відповідачки підлягає стягненню заборгованість у розмірі 7 694 грн 47 коп., про що було вказано вище.
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову (38,36%), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 021 грн 30 коп (2 662 грн 40 коп х 38,36%). 
6.2. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
6.3. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
6.4. Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
6.5. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
6.6. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
6.7. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн, підтверджуються: договором про надання правової допомоги № 260316-8Ш від 16 березня 2026 року; розрахунком суми судових витрат; копією свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ № 001477.
6.8. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
6.9. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
6.10. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
6.11. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу (постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18).
6.12. Судом вбачається, що заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову.
6.13. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, встановлені обставини справи та невелику складність справи, суд вважає, що за умови повного задоволення позову, з відповідача підлягало б до стягнення 3000 грн витрат на правничу допомогу.
6.14. Проте, оскільки позов задоволено на 38,36%, то з відповідача на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 1 150 грн 80 коп. (3000 грн*38,36%).
6.15. Щодо стягнення понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., то суд враховує доводи позивача про неспівмірність таких витрат та з огляду на невелику складність справи вважає, що розмір таких витрат та умови повної відмови в позові становив би 3000 грн. 
6.16. Оскільки позов ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» задоволено на 38,36 %, то відповідно вимоги відповідача задоволено на 61,64%, тому з позивача на користь відповідача необхідно стягнути компенсацію витрат на правничу допомогу в розмірі 1849 грн 20 коп (3000*61,64%).
3.17. Шляхом взаємозарахування стягуваних сум, з відповідача на користь позивача остаточно підлягає стягненню заборгованість у розмірі: 7 694 грн 47 коп.+1021 грн 30 коп. + 1150 грн 80 коп. – 1849 грн 20 коп = 8017 грн 37 коп.
Керуючись ст. ст. 81, 83, 89, 264-266, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 6, 15, 16, 192, 509, 526, 533, 549, 550, 610, 611, 624, 625, 627, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ЗУ «Про судовий збір», суд
у х в а л и в:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда- Ф» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 000201110971 від 17 листопада 2020 року та судові витрати, враховуючи взаємозарахування витрат на правничу допомогу, всього в розмірі 8 017 грн 37 коп.
В іншій частині позову – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, якщо таке рішення не буде скасовано.
Повне найменування сторін: 
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», код ЄДРПОУ: 42655697, юридична адреса: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф. 54;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РОНКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 24 липня 2026 року.
Суддя: Я.В. Пересунько