ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року | м. Полтава | Справа № 640/31793/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №640/31793/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клоузінг Бенк Коллекшн" до Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, 

В С Т А Н О В И В:

07.112.2020 адвокат Руда Оксана Володимирівна, здійснюючи на підставі ордеру (серія КС №538013 від 21.08.2020) представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Клоузінг Бенк Коллекшн" (надалі - ТОВ "Клоузінг Бенк Коллекшн", Товариство), звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 05.09.2020 №UA100000/2020/000348/2.
Позовні вимоги мотивувала тим, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000348/2 від 05.09.2020 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2020/00176 від 05.09.2020, є такими, що винесені з численними порушеннями вимог Митного кодексу України, оскільки надані до митного оформлення документи містять інформацію щодо загальної ваги товару (одяг та інші вироби, що використовувалися), його кількості і вартості, що давало змогу відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору.
02.02.2021 представник відповідача подав до Окружного адміністративного суду м. Києва відзив на адміністративний позов, в якому висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, який надійшов на адресу позивача, та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товару, були виявлені розбіжності, відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.12.2020 справу розподілено до провадження судді Огурцова О.П.
Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі із призначенням її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
12.08.2022 Окружним адміністративним судом міста Києва зареєстровано клопотання представника Київської митниці про заміну сторони (відповідача), за змістом якого заявник просив суд замінити Київську митницю Держмитслужби на її правонаступника в особі Київської митниці.
У зв`язку з прийняттям Закону України від 13.12.2022 №2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" та на виконання його приписів наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, пунктом 14 якого передбачено, що визначення суду для розгляду конкретних судових справ, у тому числі поєднаних судових справ, здійснюється в базі даних шляхом пакетного автоматизованого розподілу судових справ.
За наслідками автоматизованого розподілу судових справ між судами справу №640/31793/20 розподілено до Полтавського окружного адміністративного суду, куди справа надійшла 28.02.2025.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 справу №640/31793/20 прийнято до провадження, призначено її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). Розпочато розгляд справи по суті спочатку.
Цією ж ухвалою суд за клопотанням представника відповідача здійснив заміну Київської митниці Держслужби на її правонаступника в особі Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555).
У відповіді на відзив представник позивача повторив доводи, що наведені у позовній заяві.
Правом на заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався.
Розгляд справи судом здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (письмове провадження).
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ТОВ "Клоузінг Бенк Коллекшн" 27.01.2017 зареєстровано у статусі юридичної особи, про що 27.01.2017 у Реєстрі вчинено запис за №10741020000064682. Основним зареєстрованим видом господарської діяльності Товариства за КВЕД є 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами. Одноосібним засновником, кінцевим бенефіціарним власником та керівником Товариства є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 193-194).
16.12.2019 між ТОВ "Клоузінг Бенк Коллекшн" (Покупець) в особі директора Дячок А.-О.В та "ALL USA LOGISTICS INС." (Продавець) в особі президента mr. Alexander Boltin у місті Чикаго був укладений контракт №1, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити (передати у власність) Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити одяг та інші вироби, що використовувалися (second hand) на умовах СРТ згідно з Інкотермс-2010 (надалі - товари), ціна та кількість яких будуть визначатися сторонами в рахунку, що є його невід`ємною частиною (пункт 1.1 контракту). Загальна кількість товару, отриманого протягом терміну дії Договору становить 240 000 кг (пункт 1.2 контракту). Ціни на товари, що поставляються за цим контрактом, визначаються в доларах США і вказуються в інвойсах. В ціну товару включається вартість навантаження товару у продавця, вартість упаковки та маркування (пункт 2.1 контракту). Умови поставки: СРТ (пункт 3.1). Поставка товару здійснюється партіями, сформованими на підставі замовлень покупця, що передаються за допомогою електронної пошти, і наявності товару на складі продавця (пункт 3.2 контракту). 
Додатковою угодою №2 від 11.06.2020 до контракту №1 від 16.12.2019 пункти 1.1 та 3.1 було викладено в новій редакції, а саме: "1.1 Продавець зобов`язується поставити (передати у власність), а Покупець зобов?язується прийняти та оплатити одяг та інші вироби, що були у використанні, на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року СРТ-Київ. 3.1 Базис поставки товару визначається на умовах СРТ-Київ, відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року". 
Відповідно до специфікації від 16.07.2020 до контракту №1 від 16.12.2019 ТОВ "Клоузінг Бенк Коллекшн" придбало одяг та інші вироби, що використовувалися (second hand), в кількості 17088 кг вартістю 9740,16 дол. США (0,57 дол. США за 1 кг). 
Згідно з інвойсом №2 від 16.07.2020 до контракту №1 від 16.12.2019 позивачем було ввезено товари на митну територію України, у зв`язку з чим 03.09.2020 до відповідача подано електронну митну декларацію №UA100120/2020/632854 з метою митного оформлення наступних товарів: 
1) Одяг та інші вироби, що використовувалися: Одяг та інші вироби - 11773 кг; Всього 11791; Див. "електронний інвойс". 2. Місць 149 43 мішок великий. 3.1/ТСLU8095464/212/2; вага брутто - 11791 кг, вага нетто 11773 кг, вартість 6720,87 дол. США; 
2) Інші готові текстильні вироби; набори; одяг та текстильні вироби, що використовувалися; ганчір`я. Одяг та інші вироби що використовувалися: Інші 603 кг; всього 604 кг; див. "електронний інвойс". 2. Місць 12 43 мішок великий. 3.1/ТСLU8095464/212/2; вага брутто - 604 кг, вага нетто 603 кг, вартість 344,28 дол. США; 
3) Інші готові текстильні вироби; набори; одяг та текстильні вироби, що використовувалися; ганчір`я. Одяг та інші вироби що використовувалися: Взуття - 3566,5 кг; Всього 3576 кг. Див. "електронний інвойс". 2. Місць 46 43 мішок великий. 3.1/ТСLU8095464/212/2; вага брутто - 3576 кг, вага нетто 3566,5 кг, вартість 2038,32 дол. США.
Разом з електронною митною декларацією №UA100120/2020/632854 від 03.09.2020 для підтвердження заявленої митної вартості позивачем було подано наступні документи: зовнішньоекономічний договір №1 від 16.12.2019; специфікація №2 від 16.07.2020; інвойс №2 від 16.07.2020; Master bill of lading №2011194 від 08.07.2020; House bill of lading №20111942 від 17.07.2020; CMR б/н від 21.08.2020; книжка МДП MX83518228 від 21.08.2020; платіжне доручення в іноземній валюті №4 від 31.08.2020; експортна декларація країни відправлення №83291865400 від 27.07.2020.
Відповідно до поданої МД позивачем було заявлено митну вартість товарів за основним методом:
Товар №1 - 185783,67 грн; розраховані митні платежі склали - 48972,57 грн, у тому числі: ввізне мито 5,3% - 9846,53 грн, податок на додану вартість 20% - 39126,04 грн;
Товар №2 - 9516,86 грн; розраховані митні платежі склали - 2508,64 грн, у тому числі: ввізне мито 5,3% - 504,39 грн, податок на додану вартість 20% - 2004,25 грн;
Товар №3 - 56344,87 грн; розраховані митні платежі склали - 14852,87 грн, у тому числі: ввізне мито 5,3% - 2986,28 грн, податок на додану вартість 20% - 11866,23 грн.
03.09.2020 о 19 год. 49 хв., о 19 год. 54 хв. та о 19 год. 55 хв. позивачу були направлені електронні запити (повідомлення) митного органу про необхідність подання додаткових документів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості, в яких запитувалося:
Запит 1: При проведені контролю митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 03.09.2020 №UA100120/2020/632854 встановлено, що надані для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності стосовно відомостей щодо числових значень складових митної вартості, необхідних при її обчисленні та щодо ціни, яка сплачена. Поставка товарів здійснюється на підставі наданого контракту від 16.12.2019 №1, укладеного між "ALL USA LOGISTICS INC", (1914 W DIVISION, CHICAGO, IL 60622) - Продавець та ТОВ "Клоузінг Бенк Коллекшн" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, оф. 139, Україна) - Покупець (далі - Контракт). Відправником продукції зазначено компанію "ALL USA LOGISTICS INC". Відповідно до п. 1.1 та 3.1 Контракту товар постачається в Україну на умовах поставки СТ, але без зазначення певного пункту доставки. У наданому інвойсі від 16.07.2020 №2 також не зазначено місця призначення доставки товару. Згідно з положеннями ІНКОТЕРМС 2010 зазначення місця доставки товару є обов?язковим при обранні певних умов поставки, бо це є визначенням місця передачі товару від продавця покупцю та місцем переходу ризиків втрати чи пошкодження товару. Отже умови поставки СРТ-Київ задекларовані безпідставно. Згідно з положеннями Інкотермс-2010, міжнародний торговий термін СТ (Carriage Paid To (... named place of estination), (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення)) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов?язаний оплатити витрати, пов?язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. Таким чином, всі додаткові витрати та ризики під час транспортування покладаються на покупця. Також слід зазначити, що сфера дії Інкотермс-2010 розповсюджуються тільки на визначення обов?язків сторін щодо поставки товару та переходу ризиків щодо втрати чи пошкодження товару та не визначають всі положення щодо зовнішньоекономічної операції, зокрема і тих, що стосуються формування ціни товару. Отже, всі положення, на які не розповсюджується сфера дії Інкотермс-2010, визначаються положеннями зовнішньоекономічної угоди. Положеннями п. 2.1 Контракту передбачено, що у ціну товару, яка зазначається у інвойсі, включаються витрати на навантаження у Продавця, вартість пакування та маркування. Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 "Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", для підтвердження витрат на транспортування декларантом надаються наступні документи: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Відповідно до статті 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV "Про транспортно-експедиторську діяльність" договір транспортного експедирування укладається обов?язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб?єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Згідно з наданими транспортними документами, а саме: коносаментами від 07.08.2020 №2011194, від 17.07.2020 №20111942, місцем доставки товару визначено м. Клайпеда (Литва), що суперечить задекларованим умовам поставки СРТ-Київ. Також, у CMR від 21.08.2020 зазначений номер коносаменту від 25.07.2020 №62037686. Водночас до митного оформлення надані інші коносаменти, які не містять жодної печатки чи будь-якої відмітки уповноважених органів, отже викликають сумніви у достовірності. Також у наданих транспортних документах: коносаментах від 07.08.2020 №2011194, від 17.07.2020 №20111942, CMR від 21.08.2020 та книжці МДП (TIR CARNET) від 21.08.2020 №MX.83518228 наявні розбіжності щодо маршруту транспортування, який перевіряється митним органом відповідно до розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689. У коносаменті у відповідній графі зазначено про відсутність передплати за фрахт, що означає сплату фрахту одержувачем вантажу. Витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов?язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (перевантаження у Клайпеді); витрати на страхування цих товарів не включені до ціни товару. 
Таким чином, відсутні відомості щодо включення складових митної вартості, а саме: транспортування до митного кордону України, навантаження та страхування, до ціни товару та не додані до митної вартості відповідно до декларації митної вартості. 
Отже, декларантом не надано інформації стосовно складових митної вартості, необхідних при її обчисленні що суперечить положенням статті 52, частинам 2, 10 статті 58 Кодексу. 
Відповідно до п. 4 Контракту, здійснюється передплата за товар, або інший спосіб, але не пізніше 10 днів з дня отримання товару згідно з інвойсом. Оплата за товар здійснюється відповідно до інвойсу. Надане платіжне доручення від 31.08.2020 №4 посилається на проформу інвойс, який не надано до митного оформлення. Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов?язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об?єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
У Запитах 2 та 3 окрім зазначеного вище вказано також про те, що відповідно до наданого інвойсу від 16.12.2019 №2 та платіжного доручення сплачена сума товару складає 9740,16 дол. США. Водночас до митного оформлення заявлено суму товару у розмірі 9103,4700 дол. США. Отже наявні розбіжності щодо ваги та вартості товару. Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов?язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об?єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов?язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу №599; 2) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (якщо страхування здійснювалось); 3) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 4) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення та відповідно до статті 254 Митного кодексу її переклад українською мовою; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, 9) інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 10) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 11) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 12) рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту). Декларант або уповноважена ним особа відповідно до положень частини 6 статті 53 Кодексу за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.
На вимогу інспектора митниці 04.09.2020 о 19 год. 23 хв. позивачем було додатково надано: додаткову угоду №2 від 11.06.2020; рахунок-проформу №2 від 16.07.2020; супровідний лист від 04.09.2020, яким позивач повідомив про те, що ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення митної вартості, що підлягають обрахунку.
05.09.2020 о 15 год. 44 хв. інспектором митниці було надіслано позивачу повідомлення-консультацію, в якій зазначено про те, що у наданому супровідному листі декларантом ТОВ "Клоузінг Бенк Коллекшн" зазначено, що інші документи для підтвердження митної вартості надаватися не будуть. Відповідно до статті 33 Кодексу, митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Перевірка правильності визначення митої вартості товарів здійснюється шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено відповідно до п. 2.5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених ДФС України від 11.09.2015 №689. При здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, з?ясовано, що подібні товари оформлюються за значно вищими рівнями митної вартості, а саме - від 1,45 дол. США за кг. Таким чином, заявлені рівні митної вартості 0,57 дол. США за кг суперечать поняттю "дійсної вартості" у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994. Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Частиною 2 статті 58 Кодексу передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов?язковою при її обчисленні. Положеннями частини 6 статті 54 Кодексу встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам наведеним у главі 9 Кодексу. Декларантом не виконано вимоги подання документів відповідно до частин 2 - 3 статті 53, а саме: надані документи (контракт, інвойс) не підтверджують врахування складових митної вартості товарів (у тому числі на транспортування), отже не відповідають умовам, наведеним у главі 9 МК. За наданими додатковими документами неможливо перевірити відповідність умов поставки товару з адресою та/або місцем постачання товарів). Для підтвердження врахування транспортних витрат декларантом не надано договорів з третіми особами, пов?язаними з контрактом та/або рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг або рахунків сплачених третім особам на виконання зобов?язань продавця. Не надано виписку з бухгалтерської документації, яка підтверджує вартість товару та висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Отже, декларантом не забезпечено надання повних та достовірних відомостей стосовно відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті та документально не підтверджено врахування складових митної вартості товарів, у тому числі витрати на транспортування. Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями частини 4 статті 57, та у відповідності до частини 5 статті 55 Кодексу, з декларантом проведено процедуру консультації. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв?язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59, 61 Кодексу. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв?язку з відсутністю вартості операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього, та прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статтях 60, 61 Кодексу. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв?язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов?язаному з продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв?язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Митна вартість оцінюваних товарів може бути визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях. Запропоновано визначити митну вартість товарів відповідно до раніше визнаних митними органами митних вартостей з урахуванням наближеного часу імпорту, комерційних умов, умов постачання СРТ та розміру партії за МД від 03.07.2020 №UA100480/2020/807216 з розрахунку 1,45 дол. США за кг.
У подальшому, 05.09.2020 о 16 год. 05 хв. інспектором митниці було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2020/000348/2 від 05.09.2020, відповідно до якого митну вартість: Товару 1 код ТН ЗЕД 6309 00 00 20 було скориговано за резервним методом до рівня 1,45 дол. США/кг; Товар 2 код ТН ЗЕД 6309 00 00 90 було скориговано за резервним методом до рівня 1,45 дол. США/кг; Товар 3 код ТН ЗЕД 6309 00 00 10 було скориговано за резервним методом до рівня 1,45 дол. США/кг.
Різниця сплачених податків та зборів між розрахованими декларантом і скоригованих посадовою особою митниці за вищевказаним рішенням склала 102 742,27 грн, у тому числі: ввізне мито 5,3% - 20657,58 грн; податок на додану вартість 20% - 82074,69 грн.
Також 05.09.2020 відповідачем було оформлено та направлено позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2020/00176.
Не погодившись із правомірністю обраних відповідачем підстав для коригування митної вартості ввезеного товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Митний кодекс України (в редакції, чинній на момент подання митної декларації, надалі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Відповідно до статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1 та 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно зі статтею 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні:
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Статтею 55 МК України встановлено порядок коригування митної вартості товарів.
Відповідно до частини 2 цієї статті, письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (надалі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості” має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 23.10.2020 у справі №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом (стаття 53) заборонено.
Разом з тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 27.01.2022 у справі №200/6413/20-а, від 01.12.2023 у справі № 810/3766/16.
Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.
Аналізуючи встановлені у цій справі обставини, суд звертає увагу на те, що надіслане митним органом позивачу повідомлення про надання додаткових документів не містить інформації, яка дозволяла б з`ясувати, які саме відомості про складові числового значення митної вартості відсутні або не підтверджуються поданими позивачем документами.
Підставами прийняття рішення митного органу про коригування митної вартості слугували обставини, відповідно до яких:
- у Контракті №l від 16.12.2019 не зазначено пункт доставки на умовах СРТ;
- згідно з наданими транспортними документами, а саме: коносаментами від 07.08.2020 №2011194, від 17.07.2020 №20111942, місцем доставки товару визначено м. Клайпеда (Литва), що суперечить задекларованим умовам поставки СРТ-Київ; 
- у CMR від 21.08.2020 зазначений номер коносаменту від 25.07.2020 №62037686, водночас до митного оформлення надані інші коносаменти, які не містять жодної печатки чи будь-якої відмітки уповноважених органів;
- у наданих транспортних документах: коносаментах від 07.08.2020 №2011194, від 17.07.2020 №20111942, CMR від 21.08.2020 та книжці МДП (TIR CARNET) від 21.08.2020 №MX.83518228 наявні розбіжності щодо маршруту транспортування, який перевіряється митним органом відповідно до розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689;
- у коносаменті у відповідній графі зазначено про відсутність передплати за фрахт, що означає сплату фрахту одержувачем вантажу;
- відповідно до наданого інвойсу від 16.12.2019 №2 та платіжного доручення сплачена сума товару складає 9740,16 дол. США, водночас до митного оформлення заявлено суму товару у розмірі 9103,4700 дол. США. 
Надаючи оцінку на предмет правомірності кожному окремо взятому відповідачем мотиву, суд зазначає наступне. 
Як вже з`ясовано судом, відповідно до вимог статті 53 МК України для підтвердження заявленої митної вартості позивачем до митного органу було подано наступні документи: зовнішньоекономічний Договір №1 від 16.12.2019; специфікація №2 від 16.07.2020; інвойс №2 від 16.07.2020; Master bill of lading №2011194 від 08.07.2020; House bill of lading №20111942 від 17.07.2020; CMR б/н від 21.08.2020; книжка МДП MX83518228 від 21.08.2020; платіжне доручення в іноземній валюті №4 від 31.08.2020; експортну декларацію країни відправлення №83291865400 від 27.07.2020; додаткову угоду №2 від 11.06.2020; рахунок-проформу №2 від 16.07.2020.
Вказані документи, як на переконання суду, містять інформацію щодо загальної ваги товару, його кількості і вартості, що надає змогу визначити митну вартість товару за ціною договору.
Належних та допустимих доказів наявності у поданих декларантом до митного оформлення документах розбіжностей або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відповідач не надав.
З приводу тверджень відповідача щодо відсутності в Контракті №1 від 16.12.2019 обумовлень про пункт доставки на умовах СРТ суд зауважує, що позивачем було подано разом з листом від 04.09.2020 проформу-інвойс №2 від 16.07.2020 та додаткову угоду №2 від 16.01.2020, що відображено у гр. 44 ВМД №UA100120/2020/632854 за номером класифікатора документів 0325 (проформа-інвойс) та 4103 (Доповнення до зовнішньоекономічного договору).
Як видно з наданих документів, у графі "Умови поставки" визначено СРТ-Київ (проформа-інвойс №2 від 16.07.2020), в п.1.1. (додаткова угода №2 від 16.01.2020) - "Продавець зобов?язується поставити (передати у власність), а покупець - прийняти та оплатити одяг та інші вироби, що були у використанні на умовах відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс" у редакції 2010 року СРТ-Київ."
Таким чином твердження митниці щодо відсутності в контракті №1 від 16.12.2019 будь-яких обумовлень про пункт доставки на умовах СРТ є такими, що не відповідають дійсності.
Стосовно витрат на навантаження, вартість пакування та маркування суд зазначає, що на умовах СРТ-Київ ці витрати включені до інвойсової вартості товару, а отже окремого виділення з ціни не потребують.
З приводу посилань митниці на те, що у коносаменті від 07.08.2020 №2011194 та від 17.07.2020 №20111942 місця доставки товару - м. Клайпеда (Литва), що на думку інспектора митниці суперечить задекларованим умовам поставки СРТ-Київ, суд зазначає наступне. 
BILL OF LADING (морський коносамент) є - товаророзпорядчим документом, що видається перевізником вантажовідправнику на підтвердження факту прийняття вантажу до морського перевезення і зобов?язання передати його вантажоодержувачу. Цей документ містить: найменування судна, перевізника, відправника та одержувача, місце прийому вантажу і місце призначення, найменування вантажу та ін.
Враховуючи той факт, що спочатку вантаж транспортувався морським транспортом, то точка розвантаження була саме в порту розвантаження м. Клайпеда (Литва). Водночас, за умовами контракту поставка здійснювалася відповідно до Інкотермс 2010 СРТ-Київ, так як у спірному випадку мало місце змішане перевезення морським та автомобільним транспортом. 
Вказаним спростовуються доводи митного інспектора про суперечності між даними у коносаментах від 07.08.2020 №2011194 та від 17.07.2020 №20111942 та задекларованими умовами постави.
Стосовно маршруту транспортування, зазначеного у коносаментах від 07.08.2020 №2011194, від 17.07.2020 №20111942, CMR від 21.08.2020 та книжці МДП від 21.08.2020 №MX.83518228, суд враховує обставини того, що морське перевезення - це перевезення будь-яким судном, здатним пересуватися водною поверхнею (морів, океанів і прилеглих акваторій), а також просто перебувати на плаву і виконувати при цьому певні функції, пов?язані з перевезенням, зберіганням, обробкою різних вантажів, перевезенням та обслуговуванням пасажирів. Перевезення автомобільним транспортом передбачає перевезення вантажів суходолом. Тож логічним є те, що морське перевезення починається в порту завантаження та закінчується в порту вивантаження, а наземний транспорт завантажується і вивантажується в межах суходолу.
З приводу наданих до митного оформлення коносаментів суд зауважує, що на даний вантаж оформлено SeaWayBill №62037686, а також HOUSE BILL OF LADING №20111942, у графі 5 якого зазначено "5. BOOKING NUMBER 62037686" - тобто посилання на SeaWayBill №62037686.
Отже, зазначення обох номерів коносаментів у ТСД та декларації підтверджує факт відправки одного й того самого товару за SeaWayBill №62037686, за яким було здійснено замовлення на перевезення, та HOUSE BILL OF LADING №20111942, за яким контейнер надійшов до порту Клайпеда (Литва).
До того ж коносаменти не можуть підтверджувати або спростовувати відомості про числові складові митної вартості, оскільки обидва документи є транспортними (перевізними) документами в розумінні п.п. "є" п. 2 частини 1 ст. 335 МК України та містять лише відомості про загальну кількість товарів, кількість вантажних місць, найменування товарів, вид упаковки.
Стосовно ж посилань митного органу на те, що відповідно до наданого інвойсу від 16.12.2019 №2 та платіжного доручення сплачена сума товару складає 9740,16 дол. США, водночас до митного оформлення заявлено суму товару у розмірі 9103,47 дол. США, суд зазначає, що у графі 30 ВМД UA100120/2020/632854 зазначено місцезнаходження товарів "100-053-1-1", СТЗ ПАТ "Київський річковий порт", м. Київ, вул. Набережно-Лугова. 
Як свідчить зміст гр. 44 ВМД №UA100120/2020/632854, за кодом класифікатора митних документів зазначено 9105 (Акт про прийняття-передання товарів (предметів) на зберігання під митним контролем, у тому числі на СГД ЄУД №120/S/0620/V/02/583 від 27.08.2020.
Тобто, товари було розміщено на тимчасове зберігання під митним контролем на СТ3 загальною вагою - нетто 17058 кг; брутто 17088 кг на загальну суму 9740,16 дол. США.
Після сортування товарів та визначення їх кодів за УКТЗЕД до митного оформлення було заявлено частину товару вагою нетто/брутто 15942,5/15971 кг на загальну суму 9103,47 дол. США. Решта ж товару в кількості вага брутто - 1117,00 кг на загальну суму 636,69 дол. США на момент митного оформлення ВМД №UA100120/2020/632854 знаходилась під митним контролем на СТЗ ПАТ "Київський річковий порт".
З огляду викладене суд погоджується з правильністю доводів позивача стосовно того, що та обставина, що відповідно до наданого інвойсу від 16.12.2019 №2 та платіжного доручення сплачена сума товару складає 9740,16 дол. США, а до митного оформлення заявлено суму товару у розмірі 9103,47 дол. США, в жодному разі не свідчить про наявність розбіжностей в поданих документах.
Отже, надані позивачем до митного оформлення ВМД №UA100120/2020/632854 інвойс від 16.12.2019 №2 та платіжне доручення в іноземній валюті на суму 9740,16 дол. США кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а також остаточність розрахунку, у зв`язку з чим не можуть бути підставою для вимоги додаткових документів в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України.
Окрім цього слід відмітити, що у гр. 33 рішення інспектор митниці посилається на обставини, які були зазначені у запиті митниці від 03.09.2020 без урахування фактів того, що до митного оформлення подано лише частину товару та без урахування додатково наданих декларантом документів, а саме - проформи-інвойсу №2 від 16.07.2020 та додаткової угоди №2 від 16.01.2020.
З огляду на викладене висновки митного органу про неможливість перевірки складових митної вартості (витрат на транспортування) ґрунтуються не на фактичних даних, а на ігноруванні додатково поданих декларантом документів. 
Відсутність в гр. 33 рішення мотивів, з яких додатково подані документи не були прийняті митним органом до уваги, свідчить про необґрунтованість спірного рішення.
Стосовно посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у митного органу наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару, що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки у митниці є підстави вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ, суд зазначає наступне.
Вказані посилання є загально нормативними, ніким не оспорюються, проте самі по собі вони не свідчать про наявність у митного органу підстав, передбачених частиною 3 статті 53 Митного кодексу для витребування документів.
Суд звертає увагу на те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованою особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що заявлялись до митного оформлення цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Наявність в інформаційних базах даних митниці інформації про те, що у попередні періоди аналогічні чи подібні товари були оформлені у митному відношенні із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення декларантом, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена, зокрема, в постанові від 31.03.2020 у справі №826/12344/15.
В оскаржуваному рішенні відповідач не навів інформації з джерела інформації в обсязі, що дозволив би встановити, яким чином митна вартість належного позивачу товару визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, не наведено порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості, що є порушенням частини 2 статті 55 Митного кодексу щодо обґрунтованості прийнятого рішення.
Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом, зокрема, в постанові від 27.06.2019 у справі № 803/667/17.
У постанові від 20.08.2019 у справі №826/12825/15 Верховний Суд зазначив, що не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Проаналізувавши позиції сторін, викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази, надані сторонами, суд доходить висновку про те, що позов у частині вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 05.09.2020 №UA100000/2020/000348/2 підлягає задоволенню у повному обсязі.
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн згідно з платіжним дорученням №59 від 04.12.2020, який, у силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Верховний Суд у постанові від 02.02.2023 у справі №120/4765/21-а дійшов висновків про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування зазначених витрат. 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 02.06.2022 №380/3142/20.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано лише копії: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №21/08 від 21.08.2020; ордеру серії КС №538013 від 21.08.2020; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №7281/10 від 07.12.2018.
Разом з цим позивач не надав суду доказів на підтвердження факту оплати ним витрат на придбання послуг правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн, у зв`язку з чим цей вид судових витрат розподілу не підлягає, що узгоджується з вищезазначеною позицією Верховного Суду.
Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 242-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Клоузінг Бенк Коллекшн" у справі №640/31793/20 - задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 05.09.2020 №UA100000/2020/000348/2.
3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клоузінг Бенк Коллекшн" за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, у розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Клоузінг Бенк Коллекшн" (код ЄДРПОУ 41106037; вул. Зоологічна, буд. 4-А, оф. 139, м. Київ, 04119).
Відповідач: Київська митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (код ЄДРПОУ ВП 43997555; бульвар Вацлава Гавела, 8-А, м. Київ, 03124).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.  

Суддя | | Є.Б. Супрун