Справа №204/569/26
Провадження №2/932/1946/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
В С Т А Н О В И В:
Зміст позовних вимог позивача: 
22 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Чечелівського районного суду міста Дніпра із позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 26 січня 2026 року цивільну справу направлено до Шевченківського районного суду міста Дніпра за підсудністю. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2026 року для розгляду справи визнаечний суддя ЦИтульський В.І.
Ухвалою суду від 12 травня 2026 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Обґрунтування позовних вимог: 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено офіційний шлюб, від якого вони мають малолітню дитину. Проте шлюбні відносини між ними остаточно припинені, спільне життя не склалося через повну втрату почуття взаємної любові, поваги та довіри. Позивачка вказує на деструктивну поведінку відповідача, постійний моральний пресинг, шантаж, втручання у приватне життя та маніпулювання питанням виховання і місцезнаходження дитини. Зазначені обставини змусили позивачку звернутися до суду за захистом від домашнього (психологічного) насильства. Вважаючи, що сімейний союз вичерпав свій потенціал, а його збереження суперечить її інтересам та моральним засадам суспільства, позивачка просила суд шлюб розірвати, а у задоволенні клопотань відповідача про надання строку для примирення — відмовити.
Обґрунтування позиції відповідача: 
Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, наполягаючи на збереженні родини в інтересах їхнього сина. У своїх запереченнях та клопотаннях відповідач зазначив, що звинувачення у вчиненні ним домашнього насильства є безпідставними та штучно створеними з метою дискредитації його як батька у супутньому спорі про визначення місця проживання дитини. Посилався на те, що він є добропорядним громадянином, який тривалий час самостійно опікувався розвитком та життєдіяльністю сина. Наголошував, що поспішне розірвання шлюбу в умовах воєнного стану створить перешкоди для виконання ним батьківських обов`язків та зустрічей із сином. Просив суд повторно розглянути питання та надати сторонам строк для примирення в межах розумного строку.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судом: 
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 04 квітня 2025 року Павлоградським державної відділом реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянином України та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянкою України, актовий запис №159.
Після реєстрації шлюбу прізвища подружжя не змінювало. 
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
Судом встановлено, що між сторонами існують тривалі та гострі конфліктні відносини, які супроводжуються судовими спорами в інших справах. Сімейне життя та ведення спільного господарства між сторонами фактично припинено.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Дніпра від 05.06.2026 року у справі № 932/6990/26 за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису було частково врегульовано формат комунікації між сторонами, обмеживши спілкування виключно питаннями утримання та виховання сина.
Позивачка категорично заперечує проти відновлення шлюбних відносин та надання будь-якого строку для примирення, вважаючи це штучним затягуванням процесу, яке лише поглиблює триваючий конфлікт.
Джерела права, які підлягають застосуванню при ухваленні судового рішення: 
Положенням ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. 
Відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права на свободу та особисту недоторканність. 
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). 
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. 
Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи: 
Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені. Причиною розпаду сім`ї став міжособистісний конфлікт, повна втрата взаємоповаги, довіри та спільних поглядів на майбутнє. Матеріали справи та пояснення сторін свідчать про деструкцію сімейних зв`язків.
Суд критично оцінює аргументи відповідача щодо необхідності надання строку для примирення задля захисту інтересів дитини чи спрощення логістики в період воєнного стану. Наявність малолітньої дитини та правові режими воєнного стану не можуть бути підставою для примушування особи до збереження шлюбу проти її волі. 
Відповідно до правової позиції Верховної Суду у складі КЦС по справі № 444/4951/24 від 25.03.2026 року, суд не може примушувати особу до збереження шлюбу проти її волі, а надання оцінки почуттям та емоційному стану одного з подружжя не належить до повноважень суду.
На початкових етапах процесу відповідачем вже заявлялося клопотання про надання строку на примирення, у задоволенні якого ухвалою суду від 29 травня 2026 року було відмовлено. 
Оскільки позивачка наполегливо та категорично заперечує проти примирення, реальних підстав для відновлення сім`ї немає, а доводи відповідача про можливість відновлення відносин мають декларативний характер. Задоволення повторного клопотання про примирення за повної відсутності згоди іншої сторони призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду справи та порушення права позивачки на розгляд справи впродовж розумного строку, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 2 ЦПК України.
Висновок суду: 
Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, будь-який строк на примирення нею категорично відхиляється, а фактичні обставини справи свідчать про неможливість та недоцільність відновлення сумісного життя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та не сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини. 
За таких обставин, клопотання відповідача про надання строку для примирення підлягає залишенню без задоволення, а позовні вимоги про розірвання шлюбу — повному задоволенню.
На підставі ст.ст. 110- 112 СК України, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Відмовити у задоволенні клопотання відповідача про надання строку для примирення.
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовільнити.
Розірвати шлюб, укладений 04 квітня 2025 року Павлоградським державної відділом реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянином України та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянкою України, актовий запис №159.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 30 червня 2026 року. 

Суддя : В.І.Цитульський