Справа № 420/2675/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА" звернулося до суду з позовом до Одеської митниці, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA500580/2026/000021/2 від 26.01.2026;
визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500580/2026/000030 від 26.01.2026;
судові витрати покласти на Відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час переміщення товару через митний кордон України декларантом до Одеської митниці подана митна декларація з визначеною декларантом вартістю товару. Однак за результатами митного оформлення митним органом прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості. Позивач з даним рішенням не погоджується та вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Документи, подані декларантом для митного оформлення товару за ціною контракту, відповідають вимогам ст. 53 Митного Кодексу України, є належними та допустимими та підтверджують числове значення митної вартості товару, не мають розбіжностей та їх данні піддаються обчисленню, що свідчить про неправомірність висновків митного органу про наявність будь-яких розбіжностей, а визначення митним органом митної вартості товару та коригування її в сторону збільшення за другорядним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства. Підстави для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товару були відсутні. Подані позивачем (декларантом) документи містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості імпортованих товарів, відомості щодо ціни та не містять розбіжностей. Відповідачем неправомірно застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів. У зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови на позивача було покладено додаткові фінансові зобов`язання у вигляді митних і інших пов`язаних платежів, що призвело до порушення майнових прав позивача
Ухвалою від 09.02.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 26.02.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання Одеської митниці про розгляд справи № 420/2675/26 у судовому засіданні з викликом сторін у справі.
Від Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити. Відповідач зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією, містились розбіжності, та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 25.10.2024 р. між ТОВ «МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА» як покупцем та компанією Kooperant Europejski (Польща) як продавцем укладено договір поставки товару № KES-27/24.
Сторонами погоджено поставку товару на територію України, що підтверджується специфікацією №53620 від 03.10.2025.
У зв`язку поставкою товару на виконання умов контракту, позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію ІМ 40 ДЕ 26UA500580000777U7, в якій митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору. 
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № 26UA500580000777U7 позивачем подані документи, які зазначені у графі 44 МД, а саме:
0271 – пакувальний лист (Packing List) № 99/10/2025 від 03.10.2025 ;
0380 – рахунок – фактура (інвойс) (Commercial Invoice) № 99/10/2025 від 03.10.2025;
0705 – коносамент (Bill of Lading) № BW25090907 від 04.10.2025;
0730 – автотранспортна накладна (Road consignment note) № 53620 від 22.01.2026;
0862 – декларація про походження товару (Declaration of origin) - інвойс № 99/10/2025 від 03.10.2025;
1001 – статус особи, яка подає митну декларацію № 2;
4100 – договір поставки № KES-27/24 від 25.10.2024;
4103 – специфікація № 53620 від 03.10.2025 до договору поставки № KES-27/24 від 25.10.2024;
m4207 – договір про надання послуг митного брокера № 3К/В-4 від 27.05.2022, де «m» – означає, що документ надавався при першому митному оформленні і не надається кожного разу.
На вимогу Одеської митниці про надання додаткових документів, Позивачем були надані прайс б/н від 02.10.2025 року, експертне дослідження № 46/26 від 22.01.2026 року, експортна декларація № 452120251004742971 вiд 04.10.2025 і комерційна пропозиція продавця (підтверджується листом № 53620/1 від 26.01.2026).
Після надання основних та додаткових документів Позивач просив прийняти визначену у митній декларації № 26UA500580000321U0 вартість товару (що підтверджується листом №53620/2 від 26.01.2026).
26.01.2026 Відповідачем було винесено картку відмови № UA500580/2026/000030 в митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: Згідно ч.6 ст.54 МКУ та ч.2 ст.58 МКУ заявлену декларантом митну вартість товару митним органом не може бути визнано за ціною угоди внаслідок: виявлених розбіжностей; не надання відповідно п.2 ч.2 ст.52 митному органу достовірних відомостей про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; не підтвердження заявленої декларантом митної вартості шляхом надання додаткових документів. Згідно ст. 55 МКУ від 13.03.2012р. №4495-VI винесено рішення про коригування митної вартості від 26.01.2026 UA500580/2026/000021/2. Рішення про відмову у оформленні UA500580/2026/000030 може бути оскаржено у порядку, визначеному главою 4 МКУ. Декларанту роз`яснено права викладені: у п.3 ст.52, ст.55 МКУ- щодо випуску товару у вільний обіг за умови надання гарантії відповідно до розділу X МКУ; у главі 4 МКУ щодо оскарження рішення про коригування митної вартості у митному органі вищого рівня або у суді.»
26.01.2026 Відповідач прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500580/2026/000021/2, зазначаючи, що вартість товару слід визначати відповідно до ст. 64 Митного кодексу України. Прийняття такого рішення відповідач обґрунтовує в графі 33 Рішення:
«За результатами візуальної перевірки, Оцінювана партія товару декларується на підставі посередницького контракту із заявленим продавцем товарів Kooperant Europejski Sp. z o.o. (Польща), відправник і виробник CHONGQING BERSERKER MECHANICAL ELECTRICAL EQUIPMENT CO.,LTD. (Китай), торговельна марка DOZER. Згідно п.2.3. та п.5.1. зовнішньоекономічного контракту назва та якість товарів погоджуються сторонами у відповідних специфікаціях, які є невід`ємною частиною контракту згідно п.1.2. та 2.3.. Водночас, у специфікації №53620, згідно якої сформована оцінювана партія товарів, - відсутня інформація щодо виробника, торговельної марки, якісних характеристик та артикулів, - що не відповідає вимогам п.2 ч.2 статті 52 МКУ в частині подання митному органу об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
У наданому комерційному рахунку №99/10/2025 відсутнє посилання на специфікацію №53620 як невід`ємну частину контракту, відповідно до якої сформована партія товарів. Заявлені комерційні умови поставки DPU Київ, що означає доставку товару на місце з розвантаженням. Водночас, у наданому коносаменті наявні відомості щодо місця видачі SHENZHEN (Китай), але при цьому зазначено маршрут прямування товару CHONGQING (Китай) – Chornomorsk (Україна), і інформація щодо витрат на перевезення товару з міста SHENZHEN (Китай) до порту CHONGQING (Китай) - відсутня у товаросупровідних документах. 
Також, в наряді від 22.01.2026 №753 на контейнер MSKU9791377 зазначено, що вантаж прибув в Україну на морському судні A.OBELIX рейс 050, а в поданому до митного оформлення коносаменті зазначено інше судно – CHONGLUNJI3015 C2509E. Зазначене свідчить про перевантаження товару за межами України і наявність додаткових витрат на перевезення, пов`язаних з портовими витратами, зберіганням та завантаженням на інше судно в іноземному порту,- інформація і документи щодо яких відсутні у пакеті документів. 
Таким чином, заявлені умови поставки документально не підтверджуються поданими до митного оформлення транспортними документами. Відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, додаються такі складові митної вартості, як витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України. 
Наразі, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару. У випадку якщо покупець бажає, то він може самостійно вжити заходів до забезпечення страхування вантажу, за наявності – такі витрати теж додаються до ціни товару (п.7 ч.10 ст.58 МКУ). 
Документи про наявність або відсутність витрат на страхування товарів покупцем до кордону України не надано. Таким чином у митного органу виникають сумніви щодо достовірності поданих документів та заявлених декларантом складових митної вартості. Відповідно до ч.2 та 3 ст.53 МКУ декларанту було запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристик товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. 
26.01.2026 декларант додатково надіслав: прайс продавця від 02.10.2025 б/н на умовах поставки EXW, в якому відсутня інформація щодо виробника, торговельної марки, якісних характеристик та артикулів; копію митної декларації країни відправлення від 04.10.2025 №452120251004742971, в якій вказано порт відправлення Nansha New port, відмінний від зазначеного в поданому коносаменті – CHONGQING, що свідчить про наявність перевантажень протягом маршруту прямування до кордону України, а також про наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, та які не були надані до митного оформлення; комерційну пропозицію б/н без дати і на умовах поставки EXW Китай; експертне дослідження від 22.01.2026 №46/26, у висновку якого зазначені посилання на скріни з інтернет сайтів з ринковими цінами на товар іншої якості без зазначення торговельної марки іншого виробника. 
Згадані вище обставини не дають можливості ідентифікувати додатково надані декларантом документи як такі, що відповідають заявленій до митного оформлення партії товару».
Не погоджуючись з відмовою митного органу в розмитнені товару за митною вартістю, визначеною декларантом, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає таке.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідачем згідно ч. 5 ст. 54 МК України витребувані митна декларація країни експорту, документи, що містять відомості про вартість страхування, документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також було повідомлено, що відповідно до п. 6 ст. 53 МКУ декларант за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.
Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем при митному оформленні товару надано пакет документів, які містили числові показники ціни товару. 
Оцінюючи доводи відповідача щодо наявності в поданих позивачем документах розбіжностей, суд зазначає таке.
В оскаржуваному рішенні №UA500580/2026/000021/2 від 26.01.2026 недоліком, який, на думку митного органу, свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару, є те, що у специфікації №53620 відсутня інформація щодо виробника, торговельної марки, якісних характеристик та артикулів, що не відповідає вимогам п.2 ч.2 статті 52 МКУ в частині подання митному органу об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Посилання відповідача на відсутність у специфікації №53620 інформації про виробника, торговельну марку, якісні характеристики та артикул товару суд вважає безпідставним.
Вимоги п.2 ч.2 ст.52 МК України стосуються обов`язку декларанта подавати достовірні, документально підтверджені дані щодо митної вартості, які піддаються обчисленню. Зазначені ж реквізити (інформація щодо виробника, торговельна марка, якісні характеристики та артикули) не є визначальними для підтвердження числових значень митної вартості товарів. Натомість у поданих контракті та специфікації містяться всі необхідні відомості, що дозволяють ідентифікувати товар та підтверджують заявлену митну вартість.
Також митним органом як розбіжність зазначено, що у наданому комерційному рахунку №99/10/2025 відсутнє посилання на специфікацію №53620 як невід`ємну частину контракту, відповідно до якої сформована партія товарів.
Однак згідно ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Таким чином, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару.
Положеннями ч.2 ст.53 МК України не передбачено надання таких основних документів як комерційні рахунки, а тому вказані документи не підтверджують визначення митної вартості товару.
При цьому, суд вважає, що відсутність у комерційному рахунку №99/10/2025 посилання на специфікацію №53620 не впливає на достовірність заявленої митної вартості, оскільки сам контракт та специфікація містять усі необхідні умови щодо формування партії товарів і є визначальними документами для митного оформлення.
Також відповідач вказує, що заявлені комерційні умови поставки DPU Київ, що означає доставку товару на місце з розвантаженням, однак у наданому коносаменті наявні відомості щодо місця видачі SHENZHEN(Китай), при цьому зазначено маршрут прямування товару CHONGQING (Китай) – Chornomorsk (Україна), і інформація щодо витрат на перевезення товару з міста SHENZHEN (Китай) до порту CHONGQING (Китай) - відсутня у товаросупровідних документах. Також, в наряді від 22.01.2026 №753 на контейнер MSKU9791377 зазначено, що вантаж прибув в Україну на морському судні A.OBELIX рейс 050, а в поданому до митного оформлення коносаменті зазначено інше судно – CHONGLUNJI3015 C2509E. Зазначене, на думку митного органу, свідчить про перевантаження товару за межами України і наявність додаткових витрат на перевезення, пов`язаних з портовими витратами, зберіганням та завантаженням на інше судно в іноземному порту, інформація і документи щодо яких відсутні у пакеті документів. Таким чином, відповідач вважає, що заявлені умови поставки документально не підтверджуються поданими до митного оформлення транспортними документами.
Щодо зазначених посилань митного органу суд зазначає наступне.
Комерційні умови поставки DPU Київ відповідно до Incoterms 2020 передбачають обов`язок продавця організувати та оплатити доставку товару до узгодженого місця призначення з розвантаженням, при цьому Incoterms не регламентують кількість логістичних етапів, використання внутрішніх або проміжних маршрутів у країні відправлення, а також не встановлюють вимоги щодо обов`язкового відображення у транспортних документах усіх внутрішніх переміщень товару до порту фактичного завантаження. Зазначення у коносаменті місця видачі SHENZHEN (Китай) та маршруту перевезення CHONGQING (Китай) – Chornomorsk (Україна) є звичайною міжнародною логістичною практикою та відображає організацію контейнерного перевезення, за якої порт CHONGQING використовується як фактичний порт завантаження для товарів, сформованих у регіоні SHENZHEN, що саме по собі не свідчить про наявність непідтверджених або додаткових витрат. 
Відсутність окремого відображення витрат на перевезення товару з міста SHENZHEN до порту CHONGQING у товаросупровідних документах не означає їх неврахування у митній вартості товару, оскільки такі витрати є складовою загального логістичного процесу продавця та, відповідно до умов DPU, включені до договірної ціни товару і не підлягають окремому відшкодуванню покупцем. Так само, різниця у зазначенні суден у наряді від 22.01.2026 № 753 (A.OBELIX, рейс 050) та у коносаменті (CHONGLUNJI3015 C2509E) є типовою для контейнерних перевезень і пояснюється використанням фідерних або змінних суден у межах одного безперервного транспортного ланцюга, що не свідчить про понесення додаткових витрат покупцем та не змінює заявлених умов поставки.
Суд вважає, що наявність витрат на перевантаження не впливає на митну вартість, якщо вони вже включені в ціну за умовами DPU. У такому разі декларант не має обов`язку окремо деталізувати такі витрати, якщо вони враховані у загальній договірній вартості та підтверджені контрактом та інвойсом.
З цих же підстав суд не бере до уваги доводи митниці про наявність витрат на перевантаження товару з морського на автомобільний транспорт. Зазначене жодним чином не суперечить умовам DPU, які не передбачають, що весь маршрут має бути без перевантажень або виключно морським судном; перевантаження є частиною організованої доставки до місця призначення в Україні. Витрати на перевантаження, внутрішнє транспортування тощо - це витрати продавця, якщо інше не передбачено договором. Усі ці витрати вже враховані у вартості товару за умовами DPU: вони не є підставою для коригування митної вартості, якщо не впливають на ціну, сплачену за товар а вона відповідно задокументована інвойсом; коносамент і CMR підтверджують етапність і повноту доставки, а не суперечать умовам. Заявлені комерційні умови DPU документально підтверджуються всією сукупністю поданих позивачем документів, а всі витрати на доставку до місця призначення, включаючи перевантаження, вже включено до ціни за договором.
Крім того, сам факт того, що покупець може за власним бажанням здійснити страхування, не створює для нього обов`язку його здійснювати та не породжує обов`язку декларанта включати до митної вартості умовні, не підтверджені документально витрати. 
Суд зауважує, що митний орган не надав жодного належного й допустимого доказу на підтвердження того, що позивач здійснював страхування чи поніс витрати такого характеру. Припущення про можливість страхування не може свідчити про обґрунтованість сумнівів в митній вартості товару.
Отже, доводи митниці про сумніви щодо достовірності поданих документів та митної вартості є необґрунтованими й не можуть бути підставою для витребування додаткових документів та в подальшому для коригування митної вартості.
Також суд не бере до уваги посилання митного органу на прайс продавця, комерційну пропозицію та експертне дослідження, оскільки за ч.2 ст.53 МК України не передбачено надання таких основних документів, а тому посилання на них в оскаржуваному рішенні не може свідчити про обґрунтованість сумнівів митниці щодо непідтвердженості митної вартості товарів, враховуючи, що надані декларантом документи не містять розбіжностей у митній вартості.
Суд вважає, що зазначена митним органом відмінність між портом відправлення, вказаним у копії митної декларації країни відправлення від 04.10.2025 №452120251004742971 (Nansha New Port), та портом, зазначеним у поданому коносаменті (CHONGQING), не свідчить про недостовірність поданих до митного оформлення документів, наявність непідтверджених перевантажень або існування інших коносаментів, які підлягали обов`язковому поданню. 
Митна декларація країни відправлення та коносамент мають різне функціональне та правове призначення: митна декларація відображає митно-адміністративну точку експорту товару з території держави відправлення, тоді як коносамент фіксує комерційні умови міжнародного перевезення та порт фактичного завантаження контейнера на судно перевізника.
Порти Nansha New Port та CHONGQING є елементами єдиної логістичної системи Китаю та використовуються в межах одного безперервного транспортного процесу, за якого внутрішнє переміщення товару до порту фактичного морського відправлення не є окремим етапом міжнародного перевезення у розумінні митного законодавства. Зазначення різних портів у митній декларації країни відправлення та у коносаменті є поширеною міжнародною практикою та не означає автоматичної наявності перевантажень або оформлення декількох коносаментів.
Митним кодексом України не передбачено обов`язку декларанта надавати до митного оформлення всі внутрішні або допоміжні транспортні документи, які використовуються в межах країни експорту, за відсутності доказів того, що такі документи впливають на числове значення митної вартості або змінюють умови зовнішньоекономічної операції. Митним органом не наведено жодних об`єктивних доказів існування інших коносаментів або того, що перевезення здійснювалося на інших комерційних умовах, ніж заявлені.
Таким чином, зазначена різниця у портах відправлення пояснюється особливостями формування митної та транспортної документації та логістичною специфікою країни відправлення, не свідчить про непідтвердженість заявлених відомостей та не може бути обґрунтованою підставою для висновку про недостовірність умов зовнішньоекономічної операції або заявленої митної вартості.
Окремо суд зазначає, що комерційна пропозиція - це документ довільної форми продавця інформаційного характеру, який не може слугувати підставою для коригування митної вартості та в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товару.
Щодо зауважень відповідача до експертного висновку слід зазначити наступне.
Висновок експертного дослідження від 22.01.2026 № 46/26 проведений відносно товару та документів на нього, який було фактично імпортовано і документи на який надано до митного органу. При цьому, зазначене експертне дослідження було проведено щодо товару торговельної марки: DOZER та характеристик на аналогічний товар. При цьому в скрінах експертного дослідження зазначено найменування виробника та ідентифікуючі ознаки товару.
Експертом зазначено, які джерела і дані використовувались при підготовці дослідження, а отже, жодних неузгодженостей в цій частині суд не вбачає.
Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.
Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.
Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).
МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.
Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.
Відповідно до п.2, 4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Разом з тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.
Оцінюючи вказане рішення відповідача, суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).
У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.
Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередніми МД вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.
Однак відповідачем не надано до суду доказів про коригування заявленої митної вартості товарів за попередніми МД, інформації щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим суд не приймає доводи митниці про обґрунтованість коригування митної вартості товару по МД позивача до митної вартості попередніх МД.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500580/2026/000021/2 від 26.01.2026 року та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500580/2026/000030 від 26.01.2026 року.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, задовольняючи позов, суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2977 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,  
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА" (адреса: вул. Предславинська, буд. 34, літера Б, офіс 101, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 44306976) до Одеської митниці (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ 44005631) – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500580/2026/000021/2 від 26.01.2026.
Визнати протиправною та скасувати картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів № UA500580/2026/000030 від 26.01.2026.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОРЗ ПАРТС УКРАЇНА» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2977 грн (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім гривень). 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів