Справа № 545/2531/26 
Провадження № 2/545/2316/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 на підставі заяви на отримання кредиту, укладений кредитний договір №5836236 від 14.10.2025, за яким остання отримала кредит. На підставі договору факторингу №24022026, укладеного між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 24.02.2026 до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №5836236.
Просив стягнути з відповідача суму заборгованості в загальному розмірі 16168 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за основною сумою боргу, 0 грн заборгованість за процентами; 1080 грн – сума заборгованості по комісії за надання кредиту,4088 грн - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 7000 грн – сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).
У відзиві представник відповідача вказувала, що позивачем не доведено факт отримання позичальником коштів. Також, звертає увагу за надто завищені відсотки, які були нараховані кредитором, що є несправедливими в порівняні з незначною суиою кредиту. Щодо комісії за надання кредиту та його обслуговування є нікчемною вимогою, з огляду на те, що надання кредитних коштів є обов`язком банку, а стягнення оплати за обслуговування не підлягає стягненню оскільки, якщо запитувані послуги не перевищують ліміту один раз на місяць такі вимоги є нікчемними. Окрім цього зазначала, що відповідач є діючим військовослужбовцем та з огляду на положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вимоги щодо стягнення процентів, комісії та неустойки є необгрунтованими.
У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися,попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника з урахуванням наданих заперечень, проти позову заперечують в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Встановлено, що 14 жовтня 2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №5836236 за яким надав позичальнику кредит в розмірі 4000 грн строком на 360 днів, шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок позичальника (а.с.11-16).
Відповідно до п.п.1.3.1, 1.3.2, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 п.1 договору №5836236від 14.10.2025 кредит надається загальним строком на 360 днів з 14.10.2025; загальні витрати позивальника складають 13928грн в грошовому виразі та 2418,52 відсотків річних у процентному значенні, орієнтовна вартість кредиту для позичальника складає 17928грн грошовому виразі, комісія за надання кредиту 1080грн, комісія за обслуговування кредиту становлять 12848 грн, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 0,0010 відсотків річних та фактичну заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 0,0010 відсотків річних, нараховані згідно з п. 1.5.3. та 1.5.4. договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть : 0 грн.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 (а.с.12).
Згідно з п.6.1 п.6 договору №5836236 сторони дійшли згоди, що у відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Таким чином, вищезазначений договір, укладений за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
На підставі договору факторингу №24022026 від 24.02.2026 укладеного між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та акту прийому-передачі реєстру боржників до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №5836236 (а.с.24-28).
Відповідно вищезазначеного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим договором.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №24022026 від 24.02.2026 за кредитним договором №5836236боржником є ОСОБА_1 , заборгованість становить 16168 грн (а.с. 33).
Відповідно до платіжного доручення 164117431 від 14.10.2025платник ТОВ «Мілоан» отримувач ОСОБА_1 кредитний рахунок НОМЕР_1 сума 4000 грн прищначення платежу – кошти згідно з договором 5836236(а.с. 23).
Також, згідно відомостями наданими АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 , на вказаний рахунок 14.10.2025 було зараховано 4000 грн, деталі операції CASH2CARDF2CEASYCASH (а.с. 90-92).
Відтак, факт отримання позичальником коштів є підтвердженим та вбачається з отриманих судом доказів.

Щодо стягнення комісії за видачу кредитних коштів та обслуговувавання кредитного договору суд зазначає наступне.
Комісія за видачу кредитних коштів.
Законом України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга – це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб , споживчий кредит – це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1).
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обовязково боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісю надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію скупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15.
За таких обставин, вимога щодо стягнення комісії за видачу кредитних коштів в розмірі 1080 грн задоволенню не підлягає.
Стосовно підстав нарахування комісії за послугу з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, суд враховує наступне.
За змістом пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20.
У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч.1 та ч.2ст.11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Отже, за правилами ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» такі умови кредитування є нікчемними, а тому в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 4088 грн. слід відмовити за безпідставністю.

Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне.
Згідно п. 15 заявки кредитного договору зазначено, що неустойка у розмірі 130 грн. нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с.24).
Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом №14366 затверджено Указ Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 2 серпня 2026 року на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 31.10.2026.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором№5836236вбачається, що заявлена до стягнення неустойка за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором становить 7000 грн. 
Водночас стягнення штрафних санкцій суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальному розмірі: 4000 грн, що складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням у розмірі 40000 грн.

Щодо стягнення судового збору.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Ціна позову 16168 грн., позов задоволений на суму 4000 грн., тобто на 24,74 %.
Отже, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 658,68 грн. 
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, юридична адреса: 07400, Київська область, Київський район, місто Бровари, вул. Лісова, 2, IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за кредитним договором №5836236 в розмірі 4000 грн, судовий збір 658,68 грн.
В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя:     Л.І.Стрюк