Справа № 156/293/26
Провадження № 2/156/316/26
Рядок статзвіту № 38

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
15 липня 2026 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Федечко М.О.,
за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в сел. Іваничі цивільну справу № 156/293/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
учасники справи - не з`явилися,
в с т а н о в и в:

Короткий виклад обставин справи
20.03.2026 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.
В обґрунтування позовних вимог ствердила, що 16.05.2016 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем укладено Договір № 014/0292/82/0127668. Відповідно до умов кредитного Договору, банк зобов`язався надати клієнту Кредит в сумі 20186.34 грн., строк Кредиту - 72 місяці (ів) з 16.05.2016 по 16.05.2022. Також, умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Підписавши кредитний договір, клієнт підтвердив, що перед підписанням Заяви-Договору він повідомлений про усі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну вартість Кредиту, що підтверджується підписом клієнта про його ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація клієнту є повною, необхідною, доступною, достовірно та своєчасною. Також, сторонами узгоджено, що до правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням умов цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років.
Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені Договором.
20.09.2019 було укладено договір № 114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0292/82/0127668.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0292/82/0127668.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 32 792.13 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14 827.53 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -15 908.13 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 2 056.47 грн.
У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 32 792.13 грн. та судові витрати.
Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. 
Однак представником відповідача, адвокатом Колодійчук Н.В. було подано 29.04.2026 року заяву про часткове визнання позовних вимог, зокрема вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 827,53 гривні, 15 908,13 гривень заборгованості за відсотками. Що стосується пені, зазначає, що позивач не зазначає жодного обґрунтування чи посилання на пункт Договору відповідно за яким було здійснено дане нарахування. Відповідачу не зрозуміло на якій підставі сформовано суму пені у розмірі 2 056,00 гривень та за який період. Через неналежну обґрунтованість заявленої суми відповідач просить суд відмовити у стягненні пені у розмірі 2 056,00 гривень. Щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. зазначає, що сума коштів є завищеною та неспівмірною з складністю справи. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова КГС ВС від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 та постанова Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд в постанові від 07.02.2022 у справі № 910/20792/20. Зауважує, що дана справа є малозначною та типовою, представник позивача навіть не брав участі в судових засіданнях, тому 13 000,00 грн. за шаблонний текст позову є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову. Вважає, що співмірною сумою витрат на правничу допомогу є сума в розмірі 3 000,00 гривень.
04.05.2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від представника позивача в яких зазначено, щовідповідно до договору № 014/0292/82/0127668 банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 600,00 грн у формі відновлювальної кредитної лінії. Умовами споживчого кредиту є: поточний кредитний ліміт - 20 186,34 грн (п.1.1.1 Договору) строк повного погашення кредиту - 72 місяці (п.1.1.6 Договору), дата повного погашення кредиту - 16 травня 2022 року (п.1.1.5 Договору). Процентна ставка - фіксована 35,3 % річних (п.1.1.8 Договору). Відповідно до п.3.1 Договору позичальник здійснює погашення Кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними пиктежами відповідно до умов Договору. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми Кредиту процентів за його користування. Правова природа пені як виду неустойки прямо передбачена нормами цивільного законодавства України, відповідно до яких вона є способом забезпечення виконання зобов`язання та формою відповідальності за його порушення. Застосування пені не потребує додаткового погодження сторін після виникнення прострочення, оскільки відповідні умови вже були узгоджені сторонами під час укладення договору. У даному випадку такі умови чітко визначені в Умовах кредитування, які підписані відповідачем, зокрема передбачено, що у разі прострочення сплати щомісячного обов`язкового платежу позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Таким чином, твердження відповідача про відсутність правових підстав для нарахування пені є безпідставними, оскільки відповідна умова прямо передбачена договором. Доводи відповідача про незрозумілість періоду нарахування пені не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки з наданого розрахунку первісного кредитора - АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» - вбачається, що пеня була нарахована за конкретний період прострочення, а саме з 16.06.2019 року по 16.09.2019 року, тобто в межах фактичного невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо внесення щомісячних ануїтетних платежів, передбачених умовами договору. Саме наявність такого прострочення і є юридичною підставою для застосування відповідальності у вигляді пені. Відповідач, визнаючи заборгованість за тілом кредиту та процентами, фактично підтверджує факт порушення грошового зобов`язання, однак безпідставно заперечує застосування передбачених договором наслідків такого порушення, що є суперечливою правовою позицією. При цьому відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність нарахування пені, неправильність її розрахунку або відсутність прострочення, а також не подано альтернативного розрахунку, що спростовував би визначену позивачем суму. З урахуванням викладеного, нарахування пені у розмірі 2 056,00 грн здійснено на підставі прямих умов договору, у межах визначеного періоду прострочення, та є правомірним і обґрунтованим, у зв`язку з чим заявлена до стягнення сума підлягає задоволенню у повному обсязі, а доводи відповідача в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають врахуванню судом.
Щодо витрат на правову допомогу зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19), суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.
Факт надання правничої допомоги, її обсяг та вартість підтверджуються витягом з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 27.02.2026 року, який містить детальний опис виконаних робіт та наданих послуг та свідчить про виконання зобов`язань виконавцем. Питання співмірності витрат вирішується судом виключно на підставі доказів, а не припущень іншої сторони. 

Позиція учасників процесу
Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з`явився, у матеріалах справи міститься заяву про розгляд цивільної справи, за відсутності представника позивача.
Відповідач та її представник належним чином повідомлялися про розгляд справи, про що свідчить підтвердження в матеріалах справи.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 09.02.2026 року, суддею Бєлоусовим А.Є. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
22.06.2026 року суддю Бєлоусова А.Є. відраховано зі штату Іваничівського районного суду Волинської області у зв`язку із призначенням на посаду судді Житомирського апеляційного суду.
Ухвалою суду від 29.06.2026 року суддею Федечко М.О. прийнято до свого провадження цивільну справу №156/293/26 та призначено судове засідання на 15.07.2026 року о 11:30 год.
В судове засідання 15.07.2026 року сторони не прибули.
Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказах.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем частково визнано позов, суд приходить до наступних висновків. 
Обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що 16.05.2016 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем укладено Договір № 014/0292/82/0127668. Відповідно до умов договору відповідач отримала грошові кошти в розмір 20 186,34 грн., строк кредиту 72 місяці, дата погашення кредиту 16.05.2022, процентна ставка 35,3% процентів річних. Грошові кошти надали безготівково шляхом переказу на поточний рахунок відповідача. Підписавши кредитний договір, клієнт підтвердила, що перед підписанням Заяви-Договору вона повідомлена про усі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну вартість Кредиту, що підтверджується її підписом, про її ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація є повною, необхідною, доступною, достовірно та своєчасною. Також, сторонами узгоджено, що до правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням умов цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років.
Виписка по рахунку Акцiонерного товариства "Райффайзен Банк" щодо відповідача підтверджує отримання нею 16.05.2016 року грошових коштів в розмірі 20 186,34 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором - Договір №014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 року, станом на 25.09.2019 року заборгованість відповідача становила 18968,84 грн., яка складалася з заборгованості за кредитом 14 827,53 грн. (в тому числі простроченої заборгованості за кредитом 1 196,86 грн.), заборгованості за процентами 2084,33 грн. (в тому числі прострочена заборгованість за процентами 1955,57 грн.) та з пені 2056,98 грн.
20.09.2019 року було укладено договір № 114/2-19-F відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0292/82/0127668. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25.09.2019 року до договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F, загальна заборгованість відповідача становила 18968,84 грн. 
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», станом на 10.01.2023 рік заборгованість відповідача за кредитним договором №014/0292/82/0127668 становила 32 792,13 грн., яка складалася з заборгованості за кредитом 14 827,53 грн., з заборгованості за процентами 15 908,13 (2084,33 грн. + 13 823,80 грн.) та з заборгованості за пенею та/або штрафами - 2 056.47 грн.
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0292/82/0127668. Відповідно до зміни витягу з реєстру боржників від 10.01.2023 року до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, загальна заборгованість відповідача становила 32 792,13 грн., яка складалася з заборгованості за кредитом 14 827,53 грн., з заборгованості за процентами 15 908,13 (2084,33 грн. + 13 823,80 грн.) та з заборгованості за пенею та/або штрафами - 2 056.47 грн.
Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» станом на 04.03.2026 рік заборгованість відповідача за кредитним договором №014/0292/82/0127668 становить 32 792,13 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 14 827,53 грн., з заборгованості за процентами 15 908,13 та з заборгованості за пенею та/або штрафами - 2 056.47 грн.
Застосоване судом законодавство та висновки суду
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
У відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 16.05.2016 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та відповідачем укладено Договір № 014/0292/82/0127668, відповідно до умов якого первісний кредитор надав позичальнику у кредит грошові кошти в розмірі 20186,34 грн. на строк - 72 місяці, дата погашення кредиту 16.05.2022, процентна ставка 35,3% процентів річних. Грошові кошти надали безготівково шляхом переказу на поточний рахунок відповідача. Підписавши кредитний договір, клієнт підтвердила, що перед підписанням Заяви-Договору вона повідомлена про усі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну вартість Кредиту, що підтверджується її підписом, про її ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація є повною, необхідною, доступною, достовірно та своєчасною. Також, сторонами узгоджено, що до правовідносин пов`язаних з укладанням та виконанням умов цього Договору застосовується строк позовної давності тривалістю 70 років.
Позичальник зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.
Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання і фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були.
В ході укладених договорів факторингу, зобов`язання відповідача за кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «Коллект Центр».
А відтак, ТОВ «Коллект Центр» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за укладеним нею Договором №014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 року.
Відповідач визнала позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 827,53 гривні та 15 908,13 гривень заборгованості за нарахованими відсотками.
Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 2 056.47 грн. за договором №014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 року суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно з п. 10.1 Розділу 10 договору №014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 року, у разі не виконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених договором, сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень договору. У пункті 10.3 Розділу 10 договору зазначено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.
Суд погоджується з позицією сторони позивача, що твердження відповідача про відсутність правових підстав для нарахування пені є безпідставними, оскільки відповідна умова прямо передбачена умовами укладеного між сторонами договору, а відповідач, підписавши його, підтвердила своє ознайомлення та повну згоду з усіма його положеннями, у тому числі щодо відповідальності за порушення зобов`язання. З наданих суду розрахунків вбачається, що пеня була нарахована за конкретний період прострочення, а саме з 16.06.2019 по 16.09.2019 , тобто в межах фактичного невиконання відповідачем своїх зобов"язань щодо внесення щомісячних ануїтетних платежів, передбачених умовами договору. Саме наявність такого прострочення стала підставою для застосування відповідальності у вигляді пені.
Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність нарахування пені, неправильність її розрахунку або відсутність прострочення, а також не подано альтернативного розрахунку, що спростовував би визначену позивачем суму.
У зв`язку з наведеним, суд прийшов до висновку про підставне нарахування пені в розмірі 2 056.47 грн. за договором №014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 року.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до положень ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 3 та 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, зокрема, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 13 000,00 грн., на підтвердження яких, долучив до матеріалів справи: копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» із переліком послуг та цін на вказні послуги, копію Договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію Заявки на надання юридичної допомоги №115 від 02.02.2026 року, згідно якого загальна вартість наданих юридичних послуг становить 13000 грн., в які входить: надання усної консультаці їз вивченням документів - 2 години загальною вартістю 4000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години загальною вартістю 9000 грн.
В той же час, представник відповідача зауважує, що дана справа є малозначною та типовою, представник позивача навіть не брав участі в судових засіданнях, тому 13 000,00 грн. за шаблонний текст позову є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову. Вважає, що співмірною сумою витрат на правничу допомогу є сума в розмірі 3 000,00 гривень.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.
Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Враховуючи вимоги ст.137 ЦПК України та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів позивача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, малозначність справи, відсутність адвоката у судових засіданнях у справі, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 5 000,00 грн.
Розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2662,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
На підставі статей 11, 207, 526, 549, 598, 599, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 014/0292/82/0127668 від 16.05.2016 року в сумі 32 792 (тридцять дві тисячі сімсот дев`яності дві) гривні 13 копійок, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 14 827,53 грн., з заборгованості за процентами 15 908,13 та з заборгованості за пенею та/або штрафами - 2 056.47 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені позивачем витрати щодо сплаченого судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп. та на правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: вул. Мечнікова, будинок 3, офіс 306, м. Київ.
Представник позивача Пивовар Максим Анатолійович, РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Представник відповідача Колодійчук Наталія Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: м. Київ, ел адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 
Повний текст рішення суду складено та підписано 15 липня 2026 року.

Суддя М. О. Федечко