ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/19853/25 пров. № А/857/4195/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
судді-доповідача Іщук Л. П.,
суддів Обрізка І. М., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року (головуючий суддя Коморний О.І., м. Львів) у справі № 380/19853/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області щодо неврахування ОСОБА_1 додаткової вислуги років служби за час мобілізації у Збройних силах України з 26 листопада 2020 року по 16 вересня 2022 року та з 05 листопада 2022 року по 18 березня 2024 року (на пільгових умовах - один місяць служби за два місяці, а період з 05.06.2021 року по 06.12.2021 року, з 11.05.2022 року по 16.07.2022 року, з 10.08.2022 року по 23.08.2022 року, з 25.08.2022 року по 16.09.2022 року - на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці) та перерахунку з 19.03.2024 року у зв`язку з цим відсоткового розміру призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області зарахувати ОСОБА_1 додаткову вислугу років служби за час мобілізації у Збройних силах України з 26 листопада 2020 року по 16 вересня 2022 року та з 05 листопада 2022 року по 18 березня 2024 року (на пільгових умовах - один місяць служби за два місяці, а період з 05.06.2021 року по 06.12.2021 року, з 11.05.2022 року по 16.07.2022 року, з 10.08.2022 року по 23.08.2022 року, з 25.08.2022 року по 16.09.2022 року - на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці) та провести перерахунок з 19.03.2024 року відсоткового розміру призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Вважає, що позивачу необхідно звернутися до уповноваженого структурного підрозділу за останнім місцем служби для підготовки та подання необхідних документів.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-ХІІ). 
Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 29.06.2022.
Згідно з записами у військовому квитку серії НОМЕР_2 та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 114 від 22.05.2025, позивач проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України у періоди:
? з 26 листопада 2020 року по 16 вересня 2022 року;
? з 05 листопада 2022 року по 18 березня 2024 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.03.2024 № 79 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 18 березня 2024 року. 
У наказі зазначено, що вислуга років у Збройних Силах України на день виключення складає: календарна – 23 роки 02 місяці 07 днів, пільгова – 01 рік 00 місяців 02 дні. 
Також зазначено про необхідність провести перерахунок вислуги років за період з 14 квітня 2023 року по 18 березня 2024 року.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_4 № 917 від 09.02.2023 про участь особи у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, старший солдат ОСОБА_1 брав участь у зазначених заходах, перебуваючи безпосередньо в районах Донецької, Луганської, Херсонської областей у періоди:
? з 05.06.2021 по 06.12.2021;
? з 11.05.2022 по 16.07.2022;
? з 10.08.2022 по 23.08.2022;
? з 25.08.2022 по 16.09.2022.
Позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявами від 15.05.2025, 16.07.2025 та 05.09.2025, в яких просив зарахувати до стажу служби додаткову вислугу років за час проходження служби та участі у бойових діях (на пільгових умовах) та здійснити перерахунок пенсії. До заяв додавалися копії військового квитка, довідки про участь у бойових діях, витяги з наказів.
Листами від 02.06.2025 № 11364-11588/К-52/8-1300/25, від 25.07.2025 № 14843-15939/К-52/8-1300/25 та від 22.09.2025 № 20141-21272/К-52/8-1300/25 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило у проведенні перерахунку. Відмова мотивована тим, що згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (постанова правління ПФУ № 3-1), документи для перерахунку пенсії подаються уповноваженими структурними підрозділами міністерств та відомств. 
Відповідач рекомендував позивачу звернутися до уповноваженого структурного підрозділу за останнім місцем служби для підготовки та подання необхідних документів.
Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (далі – Закон № 2262-ХІІ).
Згідно зі статтею 2 Закону №2262-ХІІ пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.
Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до дня фактичного звільнення.
Отже, законодавець гарантує військовим пенсіонерам, які були повторно призвані на службу або прийняті на службу за контрактом під час дії особливого періоду, право на перерахунок пенсії після звільнення з цієї служби з урахуванням набутої додаткової вислуги років. 
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їх сімей (далі – Порядок № 393).
Згідно з підпунктом “а” пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час; час перебування під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та вислання військовослужбовців, безпідставно притягнутих до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованих і згодом реабілітованих; час виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 1 січня 1988 року. 
Відповідно до абзацу другого підпункту “а” пункту 3 Порядку № 393 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до вислуги років зараховується на пільгових умовах – один місяць служби за три місяці – час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки № 917 від 09.02.2023 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у періоди: з 05.06.2021 по 06.12.2021; з 11.05.2022 по 16.07.2022; з 10.08.2022 по 23.08.2022; з 25.08.2022 по 16.09.2022. 
Враховуючи наведені норми, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у ці періоди вислуга років позивача підлягає зарахуванню на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці.
При цьому, відповідач відмовив позивачу у зарахуванні на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці, посилаючись на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” (затверджений постановою правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1), згідно з яким заяви про перерахунок пенсії подаються через уповноважені органи силових структур. 
Стаття 2 Закону № 2262-ХІІ є нормою прямої дії і має вищу юридичну силу, ніж положення підзаконних нормативно-правових актів, зокрема й Порядку № 3-1. Зазначена стаття Закону прямо гарантує право військовослужбовців на перерахунок пенсії після звільнення зі служби з урахуванням набутої додаткової вислуги років. Реалізація цього права, гарантованого Законом, не може бути поставлена в залежність від дій або бездіяльності третіх осіб, зокрема уповноважених органів силових структур, чи від наявності чи відсутності певних процедурних моментів у підзаконних актах. Якщо закон встановлює право, то держава зобов`язана забезпечити механізм його реалізації, а відсутність чи недосконалість такого механізму не може бути підставою для позбавлення особи її конституційних та законних прав.
Крім того, як слушно зауважено судом першої інстанції, позивач долучив до своїх заяв документи, які беззаперечно підтверджують факт проходження служби, періоди служби та безпосередню участь у бойових діях. 
Зокрема, були надані копії військового квитка з відповідними відмітками, наказ командира військової частини про виключення зі списків особового складу, а також довідка про безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України. Ці документи є первинними, офіційними та достатніми для того, щоб пенсійний орган міг достовірно встановити факт наявності у позивача додаткової вислуги років та підстави для її пільгового обчислення.
Відмова відповідача вчинити дії щодо перерахунку пенсії з єдиним посиланням на необхідність подання документів виключно через уповноважений орган є проявом надмірного формалізму. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року у справі № 380/19853/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя | | Л. П. Іщук
судді | | І. М. Обрізко
| | М.А. Пліш