Справа № 953/5032/26 
Провадження № 2/953/3457/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 липня 2026 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого – судді Власової Ю.Ю.
секретар судового засідання - Панченко Л.В.
учасники справи:
позивач – ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ»,
представник позивача – Терещенко Ольга Сергіївна, 
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2  про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог та доводів сторін.
Позивач ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на свою користь заборгованість за електричну енергію, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2024 по 01.01.2026 у розмірі 25 533,70 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат, шляхом стягнення з відповідача на свою користь сплаченої суми судового збору у розмірі 2 662,40 грн, витрат на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 80,00 грн та поштових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачі не скористалися.
Рух справи.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.04.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Участь у справі сторін.
У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, додавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи не надали.
Відповідно до п. 4) ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Враховуючи наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін та належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, суд вирішує справу за відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30.09.2022 у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.10.2018 № 1268 “Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії” покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території”, передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ”.
ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505).
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі — Договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі — Споживач) постачальником універсальних послуг (далі — Постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання Споживача до цього Договору. 
Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії” (далі — Закон) та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі — ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.
Абзацом п`ятим пункту 13 розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
У відповідності до абзацу вісімнадцятого пункту 13 розділу XVII Закону передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Так, на виконання Постанови № 1268 від 26.10.2018 та п. 5.1.2 ПРРЕЕ попереднім постачальником електричної енергії до ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” передано інформацію щодо особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого за адресою: АДРЕСА_1 . 
За вказаною адресою встановлена точка розподілу електричної енергії з енергетичним ідентифікаційним кодом точки комерційного обліку (ЕІС-код) — 62Z4266971518023. 
У відповідності до інформаційної довідки № 460484014 від 16.01.2026 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, будинок за вказаною адресою з 29.07.2020 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , який є власником 3/5 зазначеної квартири на підставі Договору дарування № 3054 від 29.07.2020, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю., та ОСОБА_2 , який є власником 2/5 зазначеної квартири на підставі Договору дарування № 3057 від 29.07.2020, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Куксіним С.Ю. 
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» містить чітке визначення поняття як «індивідуальний споживач». Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 
Згідно із пунктом другим частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання електричної енергії відноситься до комунальних послуг. 
Враховуючи вищевикладене, побутовими споживачами електричної енергії, за адресою АДРЕСА_2 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 є Ярмоленко В.О. та ОСОБА_2 .
У постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 638/5001/17 (провадження № 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній власності. 
Відповідно до п. 5 ч. 2 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 5.10 Договору оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, що визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього Договору. 
За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу Постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. 
Відповідно до п. 6.2 Договору Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього Договору. 
Згідно п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку Адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку. 
Згідно до п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між Споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від Адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії . Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Пунктом 4.13 ПРРЕЕ передбачено, що для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити Споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. 
Тобто, за приписами вказаних правових норм, обсяги спожитої електричної енергії встановлюються оператором системи, яким в даному випадку є Акціонерне товариство «Харківобленерго». АТ «Харківобленерго» наділене виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії. 
Відповідно до пункту 9.1.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018, (далі – ККОЕЕ), обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. 
Для надання доказів фактичного споживання електричної енергії по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , ПрАТ “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” направлено відповідний запит до АТ “ХАРКІВОБЛЕНЕРГО.
У відповіді на запит, АТ “ХАРКІВОБЛЕНЕРГО” надано інформацію про фактичне споживання електричної енергії, з обсягами, спожитими по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_2 , та відповідні документи а саме: довідку про обсяги розподіленої електричної енергії у спірний період, у якій зазначено, що покази обладнання вузлів обліку, на підставі яких розраховані обсяги фактичного споживання електричної енергії, підтверджуються особисто споживачами та зафіксовані співробітниками адміністратора комерційного обліку; копію Акту технічної перевірки вузлів обліку електричної енергії та Акту про пломбування від 18.11.2025, яким зафіксовано покази приладів обліку на відповідну дату. 
Таким чином, враховуючи, що Відповідачі є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є фактичне споживання електричної енергії за вказаною адресою, це є доказами приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019. 
На підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач та виставляє Споживачу рахунки на оплату. 
Таким чином у відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1 ККОЕЕ,згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ “ХАРКІВОБЛЕНЕРГО” даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.10.2024 по 01.01.2026, Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 25 533,70 грн. 
Проте, вказану суму боргу за виставленими рахунками споживачами не сплачено, у зв`язку із чим, утворилася заборгованість за електричну енергію у сумі 25 533,70 грн. 
Відповідно до ст. 317, ч. 4 ст. 319 ЦК України власникам належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує. 
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
У частині першій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Абзацом другим ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з постачання електричної енергії.
За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 02.12.2020 у справі N 761/48615//18-Ц N 61-14819св20, згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
З урахуванням наведеного вище та за встановлених судовим розглядом обставин, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та, як наслідок, їх задоволення у повному обсязі.
Матеріали справи означених висновків суду не спростовують.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89, «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 2 цієї статті Кодексу визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: (1) на професійну правничу допомогу; (2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; (3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; (4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: (1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; (2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; (3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; (4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” звернувся до Київського районного суду м. Харкова із позовом, у якому просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на свою користь заборгованість за електричну енергію, що утворилася за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2024 по 01.01.2026 у розмірі 25 533,70 грн, а також вирішити питання розподілу судових витрат, шляхом стягнення з відповідача на свою користь сплаченої суми судового збору у розмірі 2 662,40 грн, витрат на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 80,00 грн та поштових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір, з урахуванням коефіцієнту 0,8, у розмірі 2 662,40 грн (платіжна інструкція № 5620 від 08.04.2026); понесені витрати на отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у розмірі 80,00 грн (платіжна інструкція № 25816 від 05.01.2026); понесені поштові витрати, пов`язані з направленням відповідачу копії позовної заяви з додатками у розмірі 144,00 грн.
Таким чином, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у рівних частках на користь ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи - на отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у розмірі 80,00 грн.
При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» поштових витрат у розмірі 144,00 грн, оскільки в силу ч. 1 ст. 177 ЦПК України надіслання відповідачу копій поданих до суду документів у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет, є процесуальним обов`язком позивача, і такі витрати не можуть бути віднесені до складу судових витрат у справі.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 67 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 322 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, суд - 
у х в а л и в:
Позов приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ», – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь приватного акціонерного товариства “ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ” заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2024 по 01.01.2026 у розмірі 25 533 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 70 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, по 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривні 20 копійок з кожного,та витрат, пов`язаних з розглядом справи - на отримання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у розмірі 80 (вісімдесят) гривень 00 копійок, по 40 (сорок) гривень 00 копійок з кожного.
У задоволенні вимоги приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 поштових витрат у розмірі 144 (сто сорок чотири) гривні 00 копійок, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач – ПрАТ «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» м. Харків, вул. Гоголя, 10, ЄДРПОУ 42206328.
Представник позивача – Терещенко Ольга Сергіївна, м. Харків, вул. Гоголя, 10.
Відповідачі – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя - Ю.Ю. Власова