154/4676/25 
2/154/323/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 Володимирський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., при секретарі судового засідання Мазій І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у м.Володимирі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту.
Позов обґрунтовано тим, що 24 червня 2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №312694-КС-001 про надання кредиту в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було направлено пропозицію укласти кредитний договір, яку вона прийняла шляхом акцепту. Договір підписано одноразовим ідентифікатором G-2953, направленим на фінансовий номер телефону відповідача НОМЕР_1 , зазначений нею в анкеті клієнта.
За умовами договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн строком на 24 тижні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,86166856 % на день, фіксована ставка, із комісією за надання кредиту 1 050 грн. Термін дії договору визначено до 09 грудня 2021 року.
Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав та перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 7 000 грн на банківську картку № НОМЕР_2 , зазначену відповідачем під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. В той час як відповідач належним чином зобов`язання за договором не виконала, здійснила лише часткові платежі на загальну суму 3 845,07 грн, у зв`язку з чим станом на 29 жовтня 2025 утворилася заборгованість у розмірі 14 186,97 грн.
Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 186,97 грн, яка складається із: 6 802,07 грн суми прострочених платежів по тілу кредиту; 7 384,90 грн суми прострочених платежів по процентах, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач та її представник подали заяви, зі змісту яких вбачається, що сторона відповідача проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на сплив позовної давності.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов наступних висновків.
Судом встановлені обставини справи.
24 червня 2021 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №312694-КС-001 про надання кредиту, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до пункту 1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 7 000 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором і Правилами надання споживчих кредитів.
У договорі визначено такі основні умови кредитування: тип кредиту — кредит; строк кредиту — 24 тижні; процентна ставка — 0,86166856 % на день, фіксована; комісія за надання кредиту — 1 050 грн; загальний розмір наданого кредиту — 7 000 грн; термін дії договору — до 09 грудня 2021 року; орієнтовна загальна вартість кредиту — 15 360 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка — 3548,60 %.
Графіком платежів, який є складовою договору, передбачено здійснення 12 платежів у період з 08 липня 2021 по 09 грудня 2021. Загальна сума платежів за графіком становить 15 360 грн, з яких 7 000 грн — сума кредиту, 7 310 грн — проценти за користування кредитом, 1 050 грн — комісія за надання кредиту.
Анкета клієнта містить персональні дані відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Володимир-Волинським МВ УМВС України у Волинській області, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
В анкеті також зазначено бажану суму кредиту — 7 000 грн, дату отримання кредиту — 24 червня 2021, електронну адресу відповідача — ІНФОРМАЦІЯ_2 , фінансовий номер телефону — НОМЕР_1 , номер банківської картки для перерахування коштів — НОМЕР_2 .
Візуальна форма послідовності дій клієнта підтверджує, що 24 червня 2021 відповідач увійшла до особистого кабінету, використовуючи номер телефону, після чого надала інформацію щодо обраних умов кредиту, після чого товариством надано паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. О 18:42:01 відповідач підписала паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором G-5391, а о 18:42:46 акцептувала умови оферти та підписала договір одноразовим ідентифікатором G-2953.
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про кредитодавця, основні умови кредитування, суму кредиту 7 000 грн, строк кредитування 24 тижні, мету отримання кредиту — на задоволення потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб надання кредиту — безготівковий.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що до укладення договору отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту та іншу інформацію, необхідну для оцінки умов кредитування.
Факт перерахування кредитних коштів підтверджується договором, анкетою клієнта із зазначенням банківської картки для перерахування коштів, доказом перерахування кредитних коштів, розрахунком заборгованості, а також частковим виконанням відповідачем умов договору.
З розрахунку заборгованості вбачається, що за договором №312694-КС-001 відповідачу було надано кредит у розмірі 7 000 грн. Вона здійснила часткові платежі на загальну суму 3 845,07 грн, з яких 197,93 грн зараховано на погашення тіла кредиту, 2 597,14 грн на погашення процентів, 1 050 грн на погашення комісії.
Згідно з довідкою про стан заборгованості станом на 29 жовтня 2025 загальна заборгованість відповідача за договором становить 14 186,97 грн, з яких: заборгованість за кредитом 6 802,07 грн; заборгованість по відсотках 7 384,90 грн.
Мотиви суду та застосовані норми права
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і диспозитивності. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. За ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному й безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, а розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк і в порядку, встановлені договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Щодо укладення електронного договору
За змістом Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Такий договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному законом, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, яку отримує особа, що приймає пропозицію укласти електронний договір, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
У постановах Верховного Суду щодо електронних кредитних договорів, зокрема у справах №524/5556/19, №404/502/18, №732/670/19, №234/8079/20, сформульовано підхід, за яким договір, укладений в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором, є таким, що відповідає письмовій формі правочину, якщо підтверджено проходження позичальником ідентифікації, отримання ним оферти, акцепт її умов і використання одноразового ідентифікатора.
Крім того, у постанові КЦС ВС від 04 лютого 2026 року у справі №758/14925/23 Верховний Суд звернув увагу на необхідність перевірки судом способу створення електронного документа, достовірності, цілісності й незмінюваності електронних доказів, а також обставин використання одноразового ідентифікатора.
У цій справі факт укладення договору підтверджується договором №312694-КС-001, офертою, акцептом, анкетою клієнта, паспортом споживчого кредиту та візуальною формою послідовності дій клієнта.
З наданих доказів вбачається, що відповідач увійшла до особистого кабінету, використовуючи фінансовий номер телефону, зазначила персональні дані, електронну пошту, банківську картку для перерахування коштів, отримала паспорт споживчого кредиту, ознайомилася з умовами кредитування, акцептувала оферту та підписала договір одноразовим ідентифікатором G-2953.
Відповідач не надала суду доказів того, що фінансовий номер телефону, електронна пошта або банківська картка, зазначені в анкеті, їй не належали, що вона не мала доступу до особистого кабінету, що одноразовий ідентифікатор був використаний іншою особою без її волі, або що договір було укладено внаслідок шахрайських дій.
Отже, суд доходить висновку, що договір №312694-КС-001 від 24 червня 2021 укладений між сторонами у належній електронній формі, містить погоджені сторонами істотні умови та є обов`язковим для виконання.
Щодо застосування Закону України «Про споживче кредитування»
З матеріалів справи вбачається, що кредит надано відповідачу як фізичній особі на задоволення потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Тому правовідносини сторін підпадають під споживче кредитування.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит зобов`язаний надати споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій і прийняття обґрунтованого рішення про укладення договору.
У матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту за договором №312694-КС-001 від 24.06.2021, який 24.06.2021 був наданий відповідачу в особистому кабінеті для ознайомлення та підписання, а 24.06.2021 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором G-5391. У паспорті споживчого кредиту зазначено кредитодавця — ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», електронна пошта office@bizpozyka.com, тип кредиту — кредит, сума кредиту — 7 000 грн, строк кредитування — 24 тижні, мета отримання кредиту — на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту — безготівковим шляхом протягом трьох робочих днів, вид забезпечення — неустойка, процентна ставка — 314,50902440 % річних, тип процентної ставки — фіксована, комісія за надання кредиту — 1 050 грн 00 коп., загальні витрати за кредитом — 8 360 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом — 15 360 грн, реальна річна процентна ставка — 3548,60 % річних; графіком платежів передбачено 12 платежів з 08.07.2021 по 09.12.2021, кожен у розмірі 1 280 грн, усього за графіком: 7 310 грн процентів, 7 000 грн тіла кредиту, 1 050 грн комісії, разом 15 360 грн.
Візуальна форма послідовності дій клієнта підтверджує, що до укладення договору відповідачу було надано паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання, після чого відповідач підписала його одноразовим ідентифікатором G-5391.
Судом не встановлено обставин, передбачених законом, які б виключали застосування до спірного договору Закону України «Про споживче кредитування». Строк кредитування становив 24 тижні, сума кредиту — 7 000 грн, кредит надано фізичній особі для особистих потреб, а отже спірні правовідносини підпадають під дію цього Закону.
Встановлені судом обставини не свідчать про порушення кредитодавцем вимог Закону України «Про споживче кредитування», яке могло б бути підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідач була попередньо ознайомлена з умовами кредитування, істотні умови договору погоджені сторонами, паспорт споживчого кредиту надано до укладення договору.
Щодо факту надання кредитних коштів
Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 7 000 грн.
Анкета клієнта містить банківську картку № НОМЕР_2 , зазначену відповідачем для перерахування кредитних коштів.
Позивач надав доказ перерахування кредитних коштів, а також розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що кредит у розмірі 7 000 грн було видано 24 червня 2021.
Відповідач здійснювала часткові платежі за договором. Здійснення таких платежів свідчить про фактичне визнання існування договірних відносин і користування кредитними коштами.
Відповідач не надала суду доказів того, що кредитні кошти на зазначену картку не надходили, що картка не була нею зазначена при укладенні договору, або що часткові платежі за договором здійснювалися не нею чи не в рахунок виконання цього договору.
Тому суд доходить висновку, що позивач довів факт надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 7 000 грн.
Щодо розміру заборгованості

Заявлена до стягнення заборгованість підтверджується довідкою про стан заборгованості та розрахунком заборгованості за договором.
Станом на 29 жовтня 2025 загальна заборгованість відповідача за договором становить 14 186,97 грн, з яких 6 802,07 грн заборгованість за кредитом, 7 384,90 грн заборгованість по процентах.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплатила за договором 3 845,07 грн, з яких 197,93 грн зараховано на погашення тіла кредиту, 2 597,14 грн на погашення процентів, 1 050 грн на погашення комісії.
Суд враховує, що орієнтовна загальна вартість кредиту за графіком платежів становила 15 360 грн за умови належного виконання відповідачем графіка платежів. Водночас у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань проценти нараховувалися на фактичний залишок заборгованості за кредитом у межах строку кредитування, відповідно до погодженої сторонами щоденної процентної ставки.
З договору вбачається, що строк кредитування визначено до 09 грудня 2021 року. Позивач у позовній заяві та додаткових поясненнях зазначив, що після закінчення строку дії договору проценти не нараховувалися, а зазначення у розрахунку дат після завершення строку договору зумовлене автоматичним формуванням таблиці, без збільшення суми заборгованості.
Аналіз розрахунку заборгованості підтверджує, що після закінчення строку кредитування сума заявленої до стягнення заборгованості не збільшувалася за рахунок подальшого нарахування договірних процентів.
Відповідач не подала власного контррозрахунку заборгованості, не спростувала правильність арифметичних розрахунків позивача, не надала доказів повного погашення кредиту або сплати іншої суми, ніж та, що врахована позивачем.
За таких обставин суд вважає доведеним розмір заборгованості за договором у сумі 14 186,97 грн.
Щодо позовної давності
Сторона відповідача посилається на сплив позовної давності та просить відмовити у задоволенні позову з цих підстав.
Оцінюючи ці доводи, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність — це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність становить три роки.
Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові.
Судом встановлено, що договір №312694-КС-001 укладено 24 червня 202, строк кредиту становив 24 тижні, а термін дії договору визначено до 09 грудня 2021.
Отже, за загальним правилом перебіг позовної давності щодо вимоги про стягнення заборгованості за договором почався після спливу строку виконання зобов`язання, тобто після 09 грудня 2021 року.
Водночас на момент виникнення спірних правовідносин діяли спеціальні положення цивільного законодавства щодо продовження строків позовної давності у зв`язку з карантином COVID-19.
Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню COVID-19, строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню COVID-19, діяв до 30 червня 2023 року.
Крім того, у подальшому пунктом 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у редакції Закону №2120-IX, було передбачено продовження строків, визначених, зокрема, статтями 257–259 ЦК України, на строк дії воєнного стану.
Надалі Законом №3450-IX пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладено у редакції, відповідно до якої у період дії в Україні воєнного стану перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України №4434-IX від 14 травня 2025 року «Про внесення зміни до розділу “Прикінцеві та перехідні положення” Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено. Зазначений Закон набрав чинності 04 вересня 2025 року.
Отже, у період після виникнення права вимоги позивача перебіг позовної давності був змінений спеціальними нормами цивільного законодавства: спочатку строки позовної давності продовжувалися на строк дії карантину COVID-19, а надалі перебіг позовної давності був продовжений та зупинений на період дії воєнного стану до поновлення його перебігу з 04 вересня 2025 року.
Позовну заяву подано до суду 13 листопада 2025, тобто після поновлення перебігу позовної давності, але до спливу залишку трирічного строку позовної давності.
Навіть за умови обчислення позовної давності окремо щодо кожного періодичного платежу за графіком, у тому числі з дати настання строку сплати першого платежу — 08 липня 2021 року, підстав для висновку про сплив позовної давності суд не вбачає. Зазначений період припав на час дії спеціального правового регулювання, передбаченого пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, були продовжені на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню COVID-19. У подальшому перебіг позовної давності був охоплений дією пункту 19 цього ж розділу ЦК України щодо продовження, а надалі — зупинення перебігу позовної давності на період дії воєнного стану. За таких обставин доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є необґрунтованими, в той час як позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності.
Інших належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог відповідачем не подано.
Оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. 4, 12, 13, 76–81, 89, 141, 247, 259, 263–265, 274–279 ЦПК України, ст. 11, 526, 530, 610, 612, 626–629, 638, 1048–1050, 1054, 1055, 256–261, 267 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», (код ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411), заборгованість за договором №312694-КС-001 про надання кредиту від 24 червня 2021 у розмірі 14 186(чотирнадцять тисяч сто вісімдесят шість),97 грн, з яких: 6 802,07 грн заборгованість за кредитом; 7 384,90 грн заборгованість по відсотках, а також судовий збір у розмірі 2 422(дві тисячі чотириста двадцять дві),40 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:       Тетяна Пустовойт