ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2026 року місто Київ.
Справа № 753/22734/23
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11001/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києвавід 25 березня 2026 року (у складі судді Цимбал І.К., повне рішення складено 01.04.2026 р.)
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до  ОСОБА_3 ,    ОСОБА_4 ,   ОСОБА_5 , про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» (далі - позивач, ТОВ «Євро-реконструкція» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 (далі - відповідач -1, ОСОБА_6 ), ОСОБА_7 (далі - відповідач - 2, ОСОБА_7 ), ОСОБА_2 (далі - відповідач -3, ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_2 та споживають надані позивачем послуги. Проте, у період з жовтня 2018 року відповідачі не своєчасно вносили плату за споживання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з вересня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.11.2023 становить 54 594 грн. 80 коп. Оскільки відповідачі у добровільному порядку заборгованість не сплачують, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києвавід 25 березня 2026 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 54 594 грн. 80 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 7 968 грн. 04 коп., 3% річних в розмірі 2 043 грн. 24 коп., судовий збір в розмірі 2 684 грн., а всього стягнути 67 290 грн. 08 коп. 
Не погоджуючись з таким рішенням, представник відповідача Рабчун О. 23 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що при ухваленні рішення мало місце неправильне застосування норм матеріального права, а також не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.01.2024 року у справі № 910/1599/23 щодо порушення Позивачем законодавства про захист економічної конкуренції та не проведення позивачем відповідного корегування заборгованості в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року.
Вважає, що розрахунки позивача належним чином не відображено, що свідчить про недоведеність обсягу нарахувань.
Вказує, що відповідачі за спірною адресою не проживають з 2018 року. До жовтня 2018 року ОСОБА_2 здійснювалась оплата відповідних послуг.
Зазначає, що у будинку встановлено вузли комерційного обліку, однак позивачем у позовній заяві та долучених до неї документах взагалі не надано базових вихідних даних та показників, зважаючи на які можливо розрахувати суму нібито існуючої заборгованості.
Позивачем під час здійснення розрахунків не було враховано вимоги Методики розподілу від 22.11.2018 року.
Вказує, що виконавець комунальної послуги зняття показань вузлів комерційного обліку не здійснював, що вбачається з долучених до позовної заяви документів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

11 травня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Вказує, що відповідачі не заперечують факт реєстрації їх постійного місця проживання за спірною адресою. Разом з тим вони не звертались своєчасно в установленому законом порядку до позивача з заявами про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі. Крім того така обставина не застосовується до постачання теплової енергії.
Зазначає, що незважаючи на те, що ТОВ «Євро-Реконструкція» щомісячно направляє рахунки/квитанції, в яких наявна деталізована інформація про порядок нарахування коштів за надані послуги, відповідачі з заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до товариства не зверталися. Крім того позивачем до заперечення до заяви про перегляд заочного рішення надавались деталізовані розрахунки суми заборгованості.
Вказує, що показання вузла комерційного обліку теплової енергії та гарячої води не є інформацією з обмеженим доступом, оскільки згідно чинного законодавства співвласники будівлі або їх представники мають право доступу до місць установлення вузлів для перевірки схоронності та зняття показань.
Звертає увагу, що позивачем здійснено перерахунок відповідно до рішення Антимонопольного комітету України та 04.09.2025 року Комітет визнав виконання теплопостачальною організацією зобов`язальної частини рішення.
У судовому засіданні представник позивача Серенков Д.Ю. заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Відповідачі чи їхні представники у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник Рабчун О. повідомлена про розгляд справи через електронний кабінет.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 23.07.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».
З матеріалів справи вбачається, що проект договору про надання ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» послуг централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 року № 111(4511).
13.10.2021 р. на офіційному веб-сайті позивача опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим вказані договори вважаються укладеними.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» забезпечує надання послуг централізованого опалення (постачання теплової енергії) та постачання гарячої води за адресою: будинок АДРЕСА_1 .
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 .
Таким чином, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання централізованого опалення (теплової енергії) та постачання гарячої води, які надаються позивачем за даною адресою.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі своєчасно та в повному обсязі не сплачували вартість наданих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим, згідно з розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, утворилась заборгованість, а саме з жовтня 2018 року не вносили плату за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з вересня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилось заборгованість станом на 01.11.2023 року в розмірі 54 594 грн. 80 коп., інфляційна складова боргу становить 7 968 грн. 04 коп. та 3% річних становить 2 043 грн. 24 коп., а разом 64 606 грн. 08 коп.
Вищенаведені обставини, які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Система централізованого опалення та гарячого водопостачання у багатоквартирному будинку є обов`язковим елементом, який має бути передбачений проектно-технічною документацією на багатоквартирний будинок, а також наявність діючої системи централізованого опалення та гарячого водопостачання у багатоквартирному будинку є обов`язковою умовою при введенні багатоквартирного будинку в експлуатацію.
Ст. ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі.
Відповідно до положень ЗУ «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалень розрахунків за енергоносії», виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 1 липня 2014 року є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).
Згідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005, врегульовані відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата з послуги вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ч 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Частиною 7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем і споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.
Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
23.07.2014 року в газеті «Хрещатик» № 103(4503) позивачем розміщено повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення до відповідних житлово-експлуатаційних організацій або до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ».
Розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється на підставі норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні (КМТ 204 Україна 244-94) відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку, розподіляється між усіма споживачами. При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Частина 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», передбачає, що визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного ліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами .рухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо-будинкових систем опалення та гарячого водопостачання(за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами.
Розділом IV затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018 методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, передбачений порядок визначення та розподілу обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загально-будинкові потреби опалення, а саме: Обсяг теплової енергії, витрачений на загально-будинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку(включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів житлових/нежитлових приміщень.
Відповідно власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньо-будинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Таким чином, співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку пропорційно своїй частці спільного майна у будинку. Тобто, усі співвласники багатоквартирного будинку зобов`язанні проводити оплату за опалення місць загального користування, пропорційно своїй частці спільного майна у будинку.
Розділом V Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22.11.2018, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначені вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку.
Отже, вартість наданих споживачам послуг з постачання теплової енергії складається:- нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (в разі відсутності індивідуального засобу обліку, по показниках будинкового засобу обліку пропорційно до опалювальної площі Споживача); - донарахування до мінімального споживання теплової енергії (в разі проведення нарахування за спожиту теплову енергію на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі); - постачання теплової енергії на загально-будинкові потреби; - функціонування системи опалення.
Вартість наданих споживачам послуг з гарячого водопостачання складається: - нарахування за спожиту гарячу воду на підставі показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі (у разі відсутності індивідуального засобу обліку по нормі споживання на кількість проживаючих осіб чи по показниках будинкового засобу обліку відповідно до кількості проживаючих осіб); функціонування системи гарячого водопостачання будинку.
Відповідно до вимог Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами), комерційний облік послуги ведеться вузлом комерційного обліку, що забезпечує загальний облік споживання послуги у будівлі з урахуванням показань вузлів розподільного обліку гарячої води споживачів. У разі ненадання у визначений договором строк споживачем(ами) виконавцю показань індивідуального(их) вузла(ів) розподільного обліку гарячої води, виконавцем протягом трьох місяців приймається середньодобове споживання таким(ими) споживачем(ами) послуги за попередні 12 місяців. У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця або іншої особи, що здійснює розподіл обсягів послуги, до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення тримісячного строку з дня не допуску виконавець зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку таким(и) споживачем(ами) виконавець зобов`язаний провести перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок з ним(н), а також з усіма споживачами будинку відповідно до Методики розподілу.
Перерозподіл обсягу спожитої послуги у будинку та перерахунок проводиться у тому розрахунковому періоді, в якому отримано у встановленому порядку інформацію про невідповідність обсягу розподіленої гарячої води окремим споживачам обсягу, необхідному для розподілу, але не більше ніж за 12 розрахункових періодів.
Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіонбуду від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг споживання гарячої води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями вузла комерційного обліку (загального обсягу спожитої гарячої води у будівлі/будинку) та між сумарним обсягом спожитої/витраченої гарячої води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку.
Згідно пункту 2 розділу VI Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії до мінімального середнього питомого споживання теплової енергії на опалення будівлі.
По особових рахунках споживачів також нараховуються витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання (ФГВ). Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315, в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: за умови наявності циркуляції - 20 %; при непрацюючій циркуляції - 10 %.
Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання.
Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики розподілу.
За умови наявності будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії використаної для надання послуги з постачання гарячої води, обсяг теплової енергії витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання визначається з урахуванням показань вузла комерційного обліку та фактичного обсягу спожитої гарячої води мешканцями будинку.
Обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання визначається в одиницях виміру (Гкал) та розподіляється між усіма споживачами будівлі пропорційно.
Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо-будинкової системи гарячого водопостачання.
Основою для розрахунку є Звіти з показаннями приладів будинкового засобу обліку теплової енергії.
Таким чином, показники будинкового засобу обліку теплової енергії та засобів вимірювальної техніки питної води, встановлені перед водопідігрівачами, в опалювальні періоди розподіляються окремо на спожиті послуги по опаленню будинку та на спожиті послуги з гарячого водопостачання, а не в опалювальний період - визначають кількість споживання гарячої води та функціонування системи.
Показники будинкового засобу обліку теплової енергії (опалення) розподіляються між користувачами приміщень пропорційно до площі займаних споживачами приміщень, а показники гарячої води по переданих споживачами будинку показниках індивідуальних засобів обліку чи по нормі споживання на кількість проживаючих осіб.
Самовільне відключення споживачем приміщення в багатоквартирному будинку від систем централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється та не є підставою для не проведення Виконавцем розподілу загальних обсягів споживання послуг на приміщення споживача.
Відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначає Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 (далі - Порядок).
Відповідно до п.1 розділу ІІІ Порядку, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку, власник (співвласники) будівлі, в тому числі житлового будинку, подає (подають) до органу місцевого самоврядування заяву про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП, яка складається в довільній формі, із зазначенням причини відключення, а також інформацію про намір влаштування в будівлі систем індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання). Для багатоквартирного будинку до заяви додатково додається протокол зборів співвласників багатоквартирного будинку (витяг із протоколу) про ухвалене співвласниками рішення про відключення будинку від ЦО та/або ГВП та зазначаються особи, уповноважені представляти інтереси співвласників у вирішенні питань щодо відключення багатоквартирного будинку.
За п.3 розділу ІІІ Порядку, для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.
Пунктами 4-6 розділу ІІІ Порядку визначено, що заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.
Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків (п.7 Порядку).
Згідно з п. 13 розділу ІІІ Порядку, після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води - по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньо-будинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.
Такий акт підписується присутніми під час відокремлення (відключення) власником квартири чи нежитлового приміщення і представником виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представником виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньо-будинкових систем теплопостачання, представником виконавця робіт з обслуговування внутрішньо-будинкових систем постачання гарячої води, а також іншим суб`єктом господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) відповідно до пункту 9 цього розділу.
Після підписання акту виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги.
Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачі не відмовлялися від надання позивачем житлово-комунальних послуг та отримували їх.
Відповідачем не надано як до суду першої інстанції, так і до апеляційного суду доказів влаштування системи індивідуального теплопостачання у квартирі та не надано акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води.
Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, відповідачі мають заборгованість, а саме з жовтня 2018 року не вносили плату за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та з вересня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилось заборгованість станом на 01.11.2023 року в розмірі 54 594 грн. 80 коп., інфляційна складова боргу становить 7 968 грн. 04 коп. та 3% річних становить 2 043 грн. 24 коп., а разом 64 606 грн. 08 коп.
Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).
Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунльними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Таким чином, відповідно до вказаного Закону зареєстровані особи теж є споживачами послуг з постачання теплової енергії, та несуть солідарну відповідальність з фактично проживаючими особами, а тому доводи скарги про не проживання в квартирі , апеляційний суд відхиляє. При цьому враховує, також не надання суду доказів відмови від надання послуг, в період відсутності.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується зі встановленим судом фактом порушення прав позивача.
Всупереч твердженню апеляційної скарги, про неврахування при розрахунку заборгованості Методик, позивачем наданий суду першої інстанції розгорнутий розрахунок, з зазначенням встановлених тарифів, кількість нарахування спожитих послуг у м.куб, та відповідне нарахування заборгованості. Апеляційний суд також враховує, що зазначені відомості відповідають інформації, наведеній у рахунках на оплату послуг по спірній квартирі (а.с. 96).
Між тим, не погоджуючись з наведеним позивачем розрахунком, обґрунтованих доказів на спростування такого розрахунку відповідачами не надано, контрозрахунку не наведено. 
Доводи апеляційної скарги щодо не проживання відповідачів у квартирі і, відповідно відсутність ними користування житлово-комунальних послуг, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції 2017 року, споживач має право на несплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.
У пункті 29 Правил зазначено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Отже, споживач має право не сплачувати вартість житлово-комунальних послуг у випадку, якщо він звернеться з відповідною письмовою заявою до надавача послуг та документально оформить свою відсутність в квартирі.
Відповідачем не надано доказів звернення до ТОВ «Євро-Реконструкція» із заявою про не проживання у квартирі АДРЕСА_2 у спірний період та що він бажає припинити отримання житлово-комунальних послуг на певний час, зокрема, на час його відсутності за вказаною адресою, а тому підстав для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг немає.
Апеляційний су враховує, що на сайті Антимонопольного комітету України 04 вересня 2025 року опубліковано інформацію про підтвердження виконання зобов`язання теплопостачальною компанією щодо сплати штрафу у розмірі 9 646 253 грн та щодо здійснення перерахунку споживачам за послуги з централізованого опалення. Зазначене також підтверджується рахунками на оплату послуг (а.с. 97).
Таким чином доводи апеляційної скарги щодо нездійснення позивачем перерахунку заборгованості є необґрунтованими та апеляційним судом відхиляються.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надавались суду загально-будинкові показники лічильника не беруться до уваги, оскільки відсутні підстави вважати, що такі показники не знімались і не враховувались при нарахуванні платежів.
До апеляційного суду на спростування таких доводів були надані акти про постановку на облік загально-будинкового лічильника в спірні опалювальні періоди, а також документальне підтвердження про систематичне зняття відповідних показників. Слід зазначити, що відповідачі не звертались до відповідача з приводу неналежного нарахування , та не вірного врахування показників загально-будинкового лічильника, до якого також мають доступ і можливість контролю правильності відображення показників.
Як вже зазначалось, відповідачі не навели конкретних розрахунків, з яких би суд мав можливість встановити невідповідність проведених нарахувань, доказів на спростування розміру заборгованості не надали.
Інші доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди із ухваленим рішенням та не можуть бути підставою для його скасування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 259, 268, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Рішення Дарницького районного суду м. Києвавід 25 березня 2026 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повна постанова складена 27 липня 2026 року.

Головуючий О.В. Желепа 

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова