справа № 753/26195/25
провадження № 2-о/362/102/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.26 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого – судді Поповича О.В.,
за участю секретаря судового засідання Кострубіцької Т.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Василькові за правилами окремого провадження цивільну справу 
за заявою ОСОБА_1 , 
заінтересовані особи: 
- Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, 
- Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,
про встановлення факту родинних відносин.
У розгляді справи взяли участь:
заявник ОСОБА_1 ;
представник заявника – адвокат Касьяненко Д.Л.

Суд установив:
Предмет і підстави заяви
ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 заявник) через представника – адвоката Касьяненка Д.Л. звернувся до суду у указаною заявою, в якій просить установити факт родинних відносин, а саме що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), є батьком громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ). 
В обґрунтування заяви її автор зазначив, що звернення до суду зумовлено потребою юридично відтворити родинний ланцюг у тій його ланці, де відсутній архівний первинний акт. Йдеться про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 . Саме цей факт є вирішальним для подальшої реалізації прав заявника за походженням у компетентних органах іноземної держави з метою подальшого отримання множинного громадянства Грецької Республіки; отримати ж відповідний документ у позасудовому порядку неможливо через об`єктивну недоступність фондів актових записів м. Маріуполь (колишня назва – м. Жданов) та м. Донецька, що перебуває в зоні збройної агресії російської федерації проти України та тимчасової окупації. 
Родинна історія заявника цілісно пов`язана з Маріуполем, і саме ця географічна безперервність створює міцний контекст для ідентифікації осіб. У радянських бланках і реєстрах природно трапляються варіанти написання прізвищ і топонімів (« ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 / ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 /Маріуполь»). Для правової визначеності у цій заяві використовується українська форма «Константінов» із застереженням, що в кожному окремому документі можливе історичне відтворення мовної форми; таке застереження унеможливлює омонімію та не впливає на матеріальну тотожність осіб. Усе подальше документальне підтвердження будується саме на цьому принципі сумірності мовних форм до змістовної ідентичності. Таке твердження міститься у експертному висновку від 19 листопада 2025 року № 056/1638-n, який було складено Українським бюро лінгвістичних експертиз.
Прадід заявника, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим Жовтневим відділом соціального забезпечення і помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що засвідчує свідоцтво про смерть НОМЕР_2 , видане 29 січна 1980 року. Його особа стабільно ідентифікується сукупністю офіційних документів різної правової природи, що походять із різних періодів життя та взаємно підсилюють один одного: військовим квитком № НОМЕР_3 , виданим у м. Маріуполь; пенсійним посвідченням № 12164/16 із чіткою фіксацією дати народження ІНФОРМАЦІЯ_5 ; санаторно-курортною картою від 03 вересня 1978 року, в якій повторено ті самі анкетні відомості; почесним дипломом викладача за 1972 рік; профспілковим і членськими квитками (зокрема № НОМЕР_4 , вступ 1921 рік; № НОМЕР_5 , вступ 07 жовтня 1960 року; посвідчення Українського товариства охорони природи № 8969 від 10 лютого 1965 року; мисливський білет № 72); а також атестатами Наркомату освіти УРСР, що підтверджують завершення навчання у 1931 році та присвоєння звання 08 серпня 1938 року. Сукупність цих джерел формує безперервну «біографічну лінійку» однієї й тієї самої особи, локалізованої в Маріуполі, і виключає змішування з однофамільцями. Додатково контур сім`ї окреслюють акти про смерть: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 29 січня 1980 року ( НОМЕР_2 , видане 29 січна 1980 року) та свідоцтво про смерть ОСОБА_8 від 19 травня 1959 року ( НОМЕР_6 , видане 19 жовтня 1959 року), що узгоджується з іншими наданими доказами. 
Подружжя прадідів було сформоване шлюбом ОСОБА_9 з ОСОБА_8 . Саме в цій маріупольській родині народилися, зокрема, двоє дітей: син ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_10 . Посвідка про народження ОСОБА_11 ( НОМЕР_7 ; видано м. Маріуполь, ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний № НОМЕР_8 ) містить пряме зазначення батьків: « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_8 », - тим самим документально засвідчуючи склад сім`ї прадідів і відтворюючи сталість їхніх персональних даних у первинних актах. Це джерело, разом з іншими маркерами, підтверджує неперервність родинного й соціального контексту. 
Дід заявника - ОСОБА_3 , надалі уклав шлюб із ОСОБА_12 (уродженою Подлепінською), ІНФОРМАЦІЯ_7 (померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис № 1158). Реєстрація шлюбу відбулася 04 листопада 1961 року у Маріуполі (актовий запис № 2549), що додатково підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, сформованим органом ДРАЦС у 12 квітня 2014 роках. У цьому ж масиві документів стабільно відтворено по батькові діда - « ОСОБА_13 », що кореспондує ідентичності його батька як ОСОБА_9 і відповідає тогочасній практиці фіксації батьківства в актах цивільного стану. Наявне також свідоцтво про смерть ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), яке завершує життєвий цикл відповідних реєстрацій. 
У шлюбі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 народилася ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження з актовим записом № 1583, НОМЕР_9 , виданим 03 жовтня 1963 року в м. Жданов (Маріуполь), із прямим зазначенням батьків - « ОСОБА_3 » і « ОСОБА_17 ». Подальші акти цивільного стану - свідоцтво про укладення шлюбу від 04 листопада 1983 року (запис № 3969, IV-HО № 298835) та свідоцтво про розірвання шлюбу від 18 листопада 1988 року (№ 360) - узгоджено відтворюють ідентичність ОСОБА_18 та її дошлюбне прізвище « ОСОБА_2 », забезпечуючи безшовний перехід до сучасної персональної ідентифікації заявника. Так вибудовується повний та логічно несуперечливий ланцюг «прадід – дід – мати – заявник». 
Єдиною прогалиною, яка перешкоджає адміністративному підтвердженню вказаного зв`язку, є відсутність у заявника свідоцтва (актового запису) про народження діда – ОСОБА_14 , саме того первинного документа, де в графах «батько» і «мати» мають бути відображені « ОСОБА_2 » і « ОСОБА_8 ». Попередні спроби здобути копію або витяг із відповідних актових книг були безуспішними: перші та другі примірники, а також допоміжні реєстрові матеріали історично зберігалися у м. Маріуполі й наразі фактично недоступні з огляду на воєнні дії та тимчасову окупацію. Адвокатські запити, скеровані до органів ДРАЦС, Мін`юсту й архівних установ, і отримані на них відповіді, підтверджують недоступність фондів і невиявлення потрібного запису в поновлених масивах, що свідчить про повне вичерпання позасудового механізму. 
Узгодженість викладених фактів, повторюваність ключових ідентифікаторів (насамперед по батькові « ОСОБА_13 », котре однозначно вказує на батька – ОСОБА_19 ), географічна безперервність родини в межах одного міста та множинність незалежних джерел, що ідентифікують прадіда, творять достатню й внутрішньо несуперечливу картину для судового встановлення спірного факту родинних відносин. Враховуючи, що факт має безпосередні юридичні наслідки для заявника, а отримання належного первинного документа у позасудовому порядку є об`єктивно неможливим, звернення до суду в порядку окремого провадження є єдиним належним і пропорційним способом правового захисту. Саме тому проситься визнати встановленим, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , аби забезпечити заявникові можливість повноцінно реалізувати свої права за походженням.
Отже, метою встановлення факту родинних відносин є встановлення юридичного факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (батько – син) як необхідної правової передумови для документального підтвердження грецького походження заявника. Встановлення зазначеного факту забезпечує формування безперервного родинного ланцюга, який є обов`язковим елементом для ідентифікації походження особи у процедурі набуття громадянства Грецької Республіки, та не може бути підтверджений іншим способом у зв`язку з відсутністю відповідного актового запису.
Кінцевою метою встановлення такого юридичного факту є отримання заявником громадянства Грецької Республіки на підставі походження, що вимагає надання належних і допустимих доказів родинного зв`язку з особами грецького походження. У цьому контексті судове рішення про встановлення факту родинних відносин виступає необхідним і достатнім юридичним інструментом для подальшого звернення заявника до компетентних органів іноземної держави та реалізації ним відповідного права.
В обґрунтування неможливості отримання документів у позасудовому порядку заявник указав на те, що з метою документального підтвердження факту народження ОСОБА_3 та встановлення його батьківства представником заявника – адвокатом Касьяненком Д.Л. ініційовано розширену процедуру адміністративного пошуку. Адвокатським запитом від 17 листопада 2025 року до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сформульовано чіткий обсяг відомостей для перевірки: місцезнаходження архівних матеріалів районних відділів державної реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполь (історична назва – м. Жданов) Донецької області та наявність/можливість отримання документа, що підтверджує факт народження ОСОБА_3 . Запит охоплював не лише пошук в електронних масивах Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а й прохання повідомити про фізичне місцезнаходження перших і других примірників актових книг, реєстраційних журналів і допоміжних картотек, включно з поновленими записами, щоб у разі наявності – ініціювати витребування їх копій.
Відповіддю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 листопада 2025 року № 37315/45331-26-25/15.1 підтверджено, що за результатами перевірки по відділах державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про народження ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в місті Маріуполь Донецької області, не виявлено. При цьому управління спеціально зазначило, що перевірку наявності актового запису про народження проведено за наявними архівами відділів державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області «за період з 01 січня 1936 року по теперішній час по поновлених актових записах цивільного стану». Така технічна рамка перевірки є принциповою: вона вказує, що доступні для державного органу масиви охоплюють насамперед поновлені записи після 1936 року, тоді як шуканий період 1933/1934 років перебуває поза межами цієї електронно доступної частини фондів.
Ключовим і фактично вирішальним у цій відповіді є опис локації зберігання паперових носіїв: актові записи, складені відділами ДРАЦС міста Маріуполя за 1920–1931 та 1934–1935 роки, а також другі примірники за 1936–2014 роки перебували на зберіганні у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області в місті Донецьку. Управління прямо констатувало, що архів актових записів цивільного стану цього відділу «залишився на тимчасово окупованій території Донецької області». Водночас перші примірники книг державної реєстрації актів цивільного стану по місту Маріуполю за 1936–2022 роки залишилися на території міста Маріуполь, яке так само перебуває під тимчасовою окупацією. Отже, обидві ланки зберігання – і перші, і другі примірники – розташовані на тимчасово окупованій території (далі - ТОТ), що унеможливлює доступ до них у позасудовому порядку.
З огляду на часові межі фондів, які описало управління, слід підкреслити: шуканий запис про народження за травень 1933 року не міг бути верифікований через поновлені масиви після 1936 року; він належить до історичної частини актових книг, фізичне місцезнаходження яких ідентифіковане органом у м. Донецьк (ТОТ) або у м. Маріуполь (ТОТ). Той факт, що у відповіді наведено конкретні інтервали років і конкретні локації зберігання, має подвійну юридичну вагу: по-перше, спростовує припущення про відсутність самого запису, адже державний орган не стверджує його неіснування – він констатує недоступність носіїв; по-друге, підтверджує, що всі розумні та передбачені законом кроки для пошуку були здійснені, але наштовхнулися на об`єктивну перешкоду територіальної недосяжності архівів.
У межах листування адвокат наполягав на проведенні пошуку з урахуванням можливих орфографічних і мовних розбіжностей радянського періоду (українська/російська форми прізвищ, імен та по батькові; « ОСОБА_20 »), а також просив повідомити про будь-які поновлені записи чи дублікати, що могли б компенсувати брак перших примірників. Попри це, результат залишився незмінним: у доступних реєстрах після 1936 року запис не виявлено, а фізичні книги й другі примірники, які охоплюють релевантні роки та суміжні періоди, – на тимчасово окупованій території, де державний орган не має фактичної можливості забезпечити пошук і надання копій.
Паралельно з комунікацією з органами ДРАЦС представником заявника було скеровано адвокатський запит від 17 листопада 2025 року до Державного архіву Донецької області. Предмет звернення сформульовано ідентично: надати документальне підтвердження факту народження ОСОБА_3 або, принаймні, провести архівний пошук за фондами, що містять актові записи цивільного стану по м. Маріуполь/м. Жданов за релевантний період 1932–1934 років, з подальшим оформленням архівної довідки чи іншого належного архівного документа.
Листом Державного архіву Донецької області від 24 листопада 2025 року № 01-25/855 поінформовано, що документи Національного архівного фонду України та облікові документи, у тому числі актові записи цивільного стану за 1932–1933 роки по Донецькій області, які перебували на зберіганні в держархіві області до 2014 року, залишилися у місті Донецьку на тимчасово окупованій російською федерацією території України. У зв`язку з фактичною відсутністю доступу до вказаних фондів повідомлено про неможливість провести виявлення потрібного запису та видати архівну довідку щодо народження ОСОБА_3 за фондами держархіву області на поточну дату.
Державний архів додатково підтвердив зазначену позицію листом від 24 листопада 2025 року № 01-25/855, надісланим у відповідь на запит, переадресований через Державну архівну службу України. Повторне повідомлення з боку установи вказує не на відмову з формальних підстав, а на відсутність фактичного володіння релевантними носіями, що унеможливлює проведення ретроспективного пошуку, видачу довідки та будь-яке офіційне засвідчення запису за 1932–1933 роки.
Кореспонденція з архівом фіксує дві юридично значущі обставини. По-перше, визначено точний часовий інтервал зберігання – саме 1932–1933 роки, до якого належить імовірна дата народження діда (травень 1933 року), тобто проблема лежить не у відсутності підстав для пошуку, а у територіальній недосяжності фондів. По-друге, підтверджено, що держархів області не має ефективної можливості здійснювати ані ідентифікацію потрібного запису, ані його копіювання/засвідчення, оскільки фізичне місцезнаходження відповідних книг і облікових документів –на тимчасово окупованій території. В сукупності з відповідями органів ДРАЦС це демонструє, що адміністративний механізм отримання первинного документа використано повною мірою, а перешкода має об`єктивний характер, який не може бути усунутий сторонами у позасудовому порядку.
З метою вичерпної перевірки всіх державних каналів доступу до актових записів представником заявника було звернутися і до центрального органу у сфері архівної справи. Адвокатським запитом від 17 листопада 2025 року до Державної архівної служби України (Укрдержархів) просили повідомити про місцезнаходження архівних матеріалів, релевантних для встановлення факту народження ОСОБА_3 , а також про можливість надання відповідного архівного документа. Укрдержархів листом від 18 листопада 2025 року № 6194/2.02-34/9408/50 поінформував, що сам по собі архівні документи не зберігає, виконуючи функції центрального органу виконавчої влади у сфері формування політики та координації архівних установ, і переадресував звернення до Державного архіву Донецької області як до належного зберігача фондів, у яких міг би міститися шуканий актовий запис. Така відповідь узгоджується з правовою природою Укрдержархіву та підтверджує, що доступ до первинних носіїв можливий лише через регіональні архівні інституції за місцем формування актів цивільного стану.
Паралельно було звернення до Українського науково-дослідного інституту архівної справи та документознавства. Адвокатським запитом від 17 листопада 2025 року сформульовано тотожне прохання щодо надання інформації про місцезнаходження та доступність документів, що могли б підтвердити факт народження діда. Інститут повідомив, що не володіє необхідною інформацією і не є зберігачем актових книг чи облікових справ ДРАЦС; відтак надати довідку або копію документа не може. Це відповідає статусу установи як наукової, а не фондоутримувача, і свідчить про відсутність у неї фактичного доступу до відповідних архівних масивів.
Окремо адвокат надіслав запит до Державного центру збереження документів Національного архівного фонду. У листі від 21 серпня 2025 року № 220/01.1-16 цей Центр зазначив, що документи установ та організацій на зберігання не приймає й запитуваною інформацією не володіє. Така позиція знімає припущення про можливе переміщення чи централізоване накопичення актових книг або їхніх дублікатів у цьому закладі та логічно співвідноситься з відповідями інших інституцій: ні центральний орган управління галуззю, ні наукова установа, ні спеціалізований центр не мають у своєму розпорядженні первинних носіїв чи відомостей про їх альтернативне розміщення поза регіональним архівом.
Сукупно наведена кореспонденція фіксує важливі для оцінки доказів висновки: профільні центральні та наукові інституції не є ані місцем зберігання, ані джерелом доступу до шуканих актових записів; усі доречні посилання ведуть до регіонального зберігача – Державного архіву Донецької області, фонди якого щодо 1932–1933 років фактично недосяжні у зв`язку з їх локалізацією на тимчасово окупованій території. Адміністративний ресурс для отримання первинного документа використано повною мірою, а зафіксована недоступність фондів має об`єктивний характер, що й зумовлює необхідність встановлення відповідного юридичного факту в судовому порядку.
З метою перевірки центрального рівня адміністрування сфери державної реєстрації актів цивільного стану представник заявника звернувся до Міністерства юстиції України з адвокатським запитом від 17 листопада 2025 року. У зверненні просили повідомити місцезнаходження релевантних архівних матеріалів та надати (або організувати надання) документа, що підтверджує народження ОСОБА_3 . Формулювання запиту було синхронізоване з іншими зверненнями у справі: окреслено часовий період народження (1933/1934 рр.), географію формування актових книг (м. Маріуполь/м. Жданов) та наголошено на потребі врахування можливих мовних і орфографічних варіацій даних особи, однак, станом на дату складання даної заяви, жодної відповіді від Міністерства юстиції України так і не було отримано.
Узагальнення відповідей усіх залучених органів дає чітку, юридично значущу картину. Історичні актові записи цивільного стану, сформовані відділами ДРАЦС Донецької області, зокрема м. Маріуполя, за періоди, релевантні народженню діда заявника, зберігалися саме у фондах Державного архіву Донецької області: до 1920 року та за 1932–1933 роки. Саме до цього часового інтервалу належить травень 1933 року – дата народження ОСОБА_3 , що визначає необхідний напрям архівного пошуку й локалізацію первинного носія факту батьківства.
Надалі встановлено обставину, яка має вирішальне процесуальне значення: починаючи з 2014 року відповідні фонди опинилися на тимчасово окупованій російською федерацією території України в місті Донецьку. Це означає реальну, а не декларативну недосяжність архівних книг для громадян України та для органів державної влади України. Фактична втрата контролю над матеріальними носіями актових записів унеможливлює не лише видачу копій чи витягів, а й проведення елементарної архівної ідентифікації запису в натурі.
Паралельно перевірено електронний контур обліку. За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян України, актовий запис про народження ОСОБА_3 відсутній, оскільки інформація за відповідний період до Реєстру не переносилася й не була оцифрована. Отже, електронна перевірка не може замінити доступ до паперових книг, а довідку з Реєстру –видати неможливо не з формальних, а з об`єктивних причин.
У підсумку адміністративний механізм відновлення акта в органах ДРАЦС виявився непридатним: доступу до перших і других примірників актових книг немає, альтернативне джерело (електронний Реєстр) не містить потрібного запису. За такої сукупності обставин єдиним належним і пропорційним способом захисту права заявника є встановлення юридичного факту родинних відносин у порядку окремого провадження, із покладанням у основу вже зібраних доказів та офіційних відповідей компетентних установ про недоступність первинних носіїв.
Процедура
Заява подана у грудні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва.
Дарницький районний суд міста Києва ухвалою від 22 грудня 2025 року передав заяву для розгляду за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області.
18 березня 2026 року матеріали справи надійшли до Васильківського міськрайонного суду Київської області та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями передані для розгляду судді Поповичу О.В.
Ухвалою від 23 березня 2026 року заява залишена без руху.
Ухвалою від 07 квітня 2026 року суд відкрив провадження у справі на підставі заяви в новій редакції (а.с.126).
27 квітня 2026 року до суду надійшов лист начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 27 квітня 2026 року № 8819/9110/10/26/4.2 (а.с.156). У цьому ж листі начальник указаного Відділу просив здійснювати розгляд справи в його відсутність.
25 червня 2026 року представник заявника подав уточнену заяву про виклик свідків, просив викликати для допиту ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Заява задоволена ухвалою суду в судовому засіданні 01 липня 2026 року.
09 липня 2026 року представник Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав заяву про розгляд справи в його відсутність.
07 серпня 2026 року представник заявника подав до суду клопотання про зміну (уточнення) предмету вимоги про встановлення факту родинних відносин.
10 серпня 2026 року представник заявника подав до суду клопотання про доручення доказів (фотоматеріалів), на яких зображені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), як докази на підтвердження обставин, що мають значення для встановлення факту родинних відносин між зазначеними особами.
У судовому засіданні 11 серпня 2026 року суду надані для огляду оригінали роздруківок фотознімків, доданих до вказаного клопотання від 10 серпня 2026 року.
У судовому засіданні 11 серпня 2026 року заявник і представник заявника підтримали заяву, просили її задовольнити. 
Також у судовому засіданні 11 серпня 2026 року допитано свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
11 серпня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.
12 серпня 2026 року оголошено скорочене судове рішення.
Нормативно-правове регулювання та мотиви, з яких виходить суд
У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Також і у частині першій статті 13 зазначеного Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частина третя цієї ж статті прямо декларує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
За змістом пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).
У цій справі факт споріднення  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як батька та сина відповідно, підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків і сукупністю наданих заявником доказів, а саме фотографіями та копіями документів: свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 ; серія НОМЕР_10 ; видано 14 січня 2008 року), свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; № НОМЕР_11 ; видано 29 січня 1980 року), свідоцтва про смерть ОСОБА_8 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_12 ; № НОМЕР_6 ; видано 19 жовтня 1959 року), посвідки/свідоцтва про народження ОСОБА_10 ( НОМЕР_7 ; реєстр. № 611097; 05 серпня 1958 року, м. Маріуполь) із зазначенням батьків: « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_8 », військового квитка № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_2 (м. Маріуполь), пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 (Жовтневий відділ соцзабезпечення), санаторно-курортної карти на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 ), почесного диплома викладача (1972 р.) на ім`я ОСОБА_2 , профспілкового квитка № НОМЕР_4 (вступ 1921 р.) ОСОБА_2 , членського квитка № НОМЕР_5 (вступ 07 жовтня 1960 року) ОСОБА_2 , посвідчення Українського товариства охорони природи № 8969 від 10 лютого 1965 року ( ОСОБА_2 ), мисливського білета № 72 (Константінов А.С.), атестатів Наркомату освіти УРСР на ім`я ОСОБА_2 : про завершення навчання (1931 р.) та про присвоєння звання від 08 серпня 1938 року, свідоцтва/витягу про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_17 (акт. запис № 2549 від 04 листопада 1961 року, м. Маріуполь), Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 12 квітня 2014 року № 00013742162, свідоцтва про народження ОСОБА_16 (акт. запис № 1583; НОМЕР_9 ; ІНФОРМАЦІЯ_14 , м. Жданов/Маріуполь) із зазначенням батьків: « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_17 », свідоцтва про шлюб ОСОБА_16 (запис № 3969 від 04 листопада 1983 року; НОМЕР_12 ), свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_16 (№ 360 від 18 липня 1988 року), свідоцтва про смерть ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ; актовий запис № 1158), Експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 19 листопада 2025 року № 056/1638-n.
Неможливість отримання відповідної інформації та встановлення факту в позасудовому порядку обумовлено залишенням перших примірників відповідних актових записів на тимчасово окупованій території України й неможливістю ідентифікації за наявними реєстрами архівних установ і органів реєстрації цивільного стану, що підтверджується: листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 листопада 2025 року № 37315/45331-26-25/15.1, листом Державного архіву Донецької області від 24 листопада 2025 року № 01-25/855, листом Державної архівної служби України від 18 листопада 2025 року № 6194/2.02-34/9408/50, листом Українського науково-дослідного інституту архівної справи та документознавства (УНДІАСД) від 21 листопада 2025 року № 220/01.01-16, а також листом начальника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 27 квітня 2026 року № 8819/9110/10/26/4.2, згідно з яким, зокрема, паперові носії актових записів про смерть по вказаному відділу за 2008 актові записи цивільного стану про народження по відділам державної реєстрації актів цивільного стану Донецької області, зокрема, по місту Маріуполю Донецької області за 1932-1933 роки були передані на зберігання до Державного архіву Донецької області; перші та другі примірники актових записів цивільного стану про народження по місту Маріуполю Донецької області за 1920-1931, 1934-1935 роки та другі примірники за 1936 рік були передані на зберігання до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції у Донецькій області (на теперішній час - відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Харківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України); перші примірники актових записів про народження по відділам міста Маріуполя з 1936 рік по жовтень 2014 року зберігались у зазначених відділах, архіви яких, у зв`язку з окупацією міста у 2022 році вивезені не були та залишились на окупованій території України.
Метою встановлення даного факту для заявника є документальне підтвердження грецького походження заявника для подальшого звернення до компетентних органів у процедурі набуття громадянства Грецької Республіки.
У суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість обставин, повідомлених заявником і свідками. 
Обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не встановив.
Отже, аналіз наведених норм національного права й обставин справи дає підстави для висновку про обґрунтованість заяви та наявність підстав для її задоволення.
При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (частина сьома статті 294 ЦПК України).
Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд
ухвалив:
1. Задовольнити заяву.
2. Встановити факт родинних відносин, а саме що громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), є батьком громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана заявником, заінтересованою особою протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Дата складення повного судового рішення: 21 серпня 2026 року.

Суддя         О.В. Попович