Справа № 756/4791/26
Провадження № 2/756/5629/26

оболонський районний суд міста києва
 
РІШЕННЯ
 
іменем України
 
22 липня 2026 року м. Київ
Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У С Т А Н О В И В :
 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 99472270 від 25.07.2021 у розмірі 15 200 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 99472270, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 8 000 грн строком до 24.08.2021 зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3% за кожен день користування.
Кредитні кошти перераховано відповідачу на визначену ним платіжну картку.
Відповідач узятих на себе зобов`язань не виконав, кредит у встановлений строк не повернув та проценти не сплатив, унаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 15 200 грн, з яких 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7 200 грн - заборгованість за процентами. 01.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором відступлено позивачу. Заборгованість відповідачем не погашена, що і стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.03.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 01.04.2026 за клопотанням представника позивача витребувано в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України» відомості та виписку про рух коштів за картковим рахунком, на який здійснювалося перерахування кредитних коштів.
Відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на позовну заяву, в яких проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити. Зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту перерахування йому кредитних коштів, оскільки наданий розрахунок заборгованості не є первинним документом та складений самим кредитором, а належний платіжний документ (виписка по рахунку) до матеріалів справи не долучено. Також послався на те, що витяг з реєстру прав вимоги до договору факторингу не містить даних про відступлення заборгованості саме за договором № 99472270, а його не було повідомлено про заміну кредитора. Крім того, вважав завищеними заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач подав додаткові пояснення, в яких доводи заперечень відповідача вважав необґрунтованими. Зазначив, що первісний кредитор є фінансовою установою, факт перерахування кредитних коштів підтверджується листом платіжної установи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення», через яку здійснювався переказ; договір, укладений в електронній формі, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі; на підтвердження відступлення права вимоги надано договір факторингу, витяг з реєстру прав вимоги з даними відповідача, акт приймання-передачі та платіжну інструкцію про сплату суми фінансування. Просив залишити без розгляду письмові пояснення відповідача у зв`язку з недотриманням черговості подання заяв по суті та задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач подав заперечення на додаткові пояснення позивача, в яких просив відмовити у прийнятті додаткових пояснень як поданих із порушенням процесуальних строків та відмовити у задоволенні позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
25.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 99472270, підписаний з боку відповідача електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору товариство надало клієнту кредит у розмірі 8 000 грн зі сплатою процентів у розмірі 3% за кожен день користування кредитом; строк користування кредитом визначено до 24.08.2021 (30 днів), а загальна сума до повернення на дату спливу цього строку становить 15 200 грн, з яких 8 000 грн - тіло кредиту та 7 200 грн - проценти (пункти 3.1, 3.1.1, 4.2 договору та Додаток № 1 до нього).
Кредит надано шляхом перерахування коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості, згідно з яким 25.07.2021 о 08:09 здійснено видачу кредиту в сумі 8 000 грн, а також листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 23.10.2025, через яке здійснювався переказ коштів.
На підтвердження факту зарахування коштів саме відповідачу ухвалою суду від 01.04.2026 витребувано відповідні відомості в Акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України». Листом від 09.04.2026 № 46/12-11/51062/2026/БТ Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» повідомило, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відкрито банківський рахунок № НОМЕР_2 , який обслуговується за допомогою платіжної картки № НОМЕР_3 , та надало виписку за цим рахунком за період з 25.07.2021 по 27.07.2021, з якої вбачається зарахування на зазначену картку кредитних коштів у розмірі 8 000 грн через систему IPAY із зазначеними у листі ідентифікаторами транзакції (датою та часом).
01.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ірбіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги за кредитним договором № 99472270 від 25.07.2021. Перехід права вимоги підтверджується договором факторингу, актом приймання-передачі реєстру прав вимоги та витягом з реєстру прав вимоги, у якому зазначено відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), номер і дату кредитного договору (№ 99472270 від 25.07.2021) та розмір заборгованості (15 200 грн, з яких 8 000 грн - тіло кредиту та 7 200 грн - проценти); оплату суми фінансування підтверджено платіжною інструкцією № 6054383 від 02.09.2025.
Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у визначений строк кредит не повернув та проценти не сплатив; доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять.
За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). Моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону). У постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 Верховний Суд зазначив, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір. Таким чином, підписання відповідачем договору шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства, а укладений договір є дійсним та створює для сторін відповідні права та обов`язки.
Дослідивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що первісний кредитор виконав свій обов`язок з надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 8 000 грн. З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи суд витребував відповідні відомості безпосередньо в банку-емітента платіжної картки відповідача. За даними листа та виписки Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитні кошти зараховані на платіжну картку, відкриту на ім`я відповідача, що спростовує доводи останнього про недоведеність факту отримання ним кредиту.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до боржника. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Договір факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 та відступлення права вимоги за ним у встановленому законом порядку недійсними не визнані та відповідачем не оспорені. Витяг з реєстру прав вимоги містить дані саме про кредитний договір № 99472270 від 25.07.2021, укладений з відповідачем, та розмір відступленої заборгованості. Отже, позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
Заявлені до стягнення проценти у розмірі 7 200 грн нараховані виключно в межах визначеного договором строку користування кредитом (за період з 25.07.2021 по 24.08.2021) і не перевищують розміру тіла кредиту, а тому підстав для їх зменшення немає. Кредитний договір укладено 25.07.2021, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, а тому запроваджене цим Законом обмеження максимального розміру денної процентної ставки до спірних правовідносин не застосовується. Штрафних санкцій, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України позивачем до стягнення не заявлено. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам договору та відповідачем не спростований.
Щодо доводів відповідача суд зазначає наступне.
Доводи відповідача про недоведеність факту отримання ним кредитних коштів суд відхиляє, оскільки факт перерахування та зарахування коштів у розмірі 8 000 грн на відкриту на його ім`я платіжну картку підтверджується сукупністю доказів - розрахунком заборгованості, листом платіжної установи та витребуваними судом відомостями і випискою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Розрахунок заборгованості суд оцінює не як самостійний доказ видачі коштів, а в сукупності з іншими зібраними у справі доказами.
Доводи відповідача про те, що витяг з реєстру прав вимоги не містить даних про відступлення заборгованості за договором № 99472270, спростовуються змістом самого витягу, в якому зазначено прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його РНОКПП, номер і дату кредитного договору та розмір заборгованості.
Доводи відповідача про неповідомлення його про відступлення права вимоги не є підставою для відмови у позові. Неповідомлення боржника про заміну кредитора, за умови невиконання ним грошового зобов`язання, не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості, а лише надає право на виконання зобов`язання первісному кредитору; такого виконання відповідачем не здійснено.
Взаємні доводи сторін про залишення без розгляду поданих одна одною заяв по суті у зв`язку з порушенням черговості та строків їх подання суд відхиляє, оскільки з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи оцінює всі подані сторонами заяви по суті в їх сукупності.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню; з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 99472270 від 25.07.2021 у розмірі 15 200 грн, з яких 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 7 200 грн - заборгованість за процентами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 662,40 грн підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
На підтвердження витрат, які поніс позивач на отримання професійної правничої допомоги суду позивачем надано:
- договір про надання правової допомоги № 39493634/03 від 02.01.2026;
- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Горобей Р.Г., необхідних для надання правничої (правничої) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Позика» щодо стягнення кредитної заборгованості;
- акт надання послуг № 99472270 на підтвердження факту надання правової допомоги від 16.02.2026.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Враховуючи незначну складність справи, яку розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг наданих послуг та ціну позову, суд вважає співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 500 грн, у стягненні решти заявлених витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором № 99472270 від 25.07.2021 у розмірі 15 200 грн, судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500 грн.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (код ЄДРПОУ 39493634, місцезнаходження: Київська обл., м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя         Андрій ПУКАЛО