ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"31" серпня 2026 р. Cправа № 902/857/26   
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи 
за позовом: Миколаївської обласної профспілкової організації АТ "Миколаївобленерго" Незалежної галузевої професійної спілки України (вул. Громадянська, 40, корп. 3, кімн. 108, м. Миколаїв, 54017)
до: Фізичної особи-підприємця Мухар Марини Олександрівни ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 105 000,00 грн
В С Т А Н О В И В : 
До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Миколаївської обласної профспілкової організації АТ "Миколаївобленерго" Незалежної галузевої професійної спілки України до Фізичної особи-підприємця Мухар Марини Олександрівни про стягнення 105 000,00 грн суми передплати.
Ухвалою суду від 30.06.2026 відкрито провадження у справі №902/857/26 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.
У визначений судом строк відзиву відповідач на позовну заяву до суду не надійшло.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Миколаївською обласною профспілковою організацією АТ "Миколаївобленерго" Незалежної галузевої професійної спілки України на підставі рахунку на оплату №МО039 від 18.02.2026 перераховано Фізичній особі-підприємцю Мухар Марині Олександрівні 310 000,00 грн за товар, а саме: зарядна станція EcoFlow EFE200-EU 1 шт. на суму 62 000,00 грн, виносна антена Avenger Booster 2.4G/5/2G/5/8G 2 шт. на суму 130 000,00 грн, виносна антена Alientech Deimox 1.2G/2.4G/5.2G/5.8G 1 шт. на суму 105 000,00 грн, кабель RG-8 30 м N-TYPE 1 комплект на суму 7 500,00 грн, кабель RG-8 20 м N-TYPE 1 комплект на суму 5 500,00 грн.
Позивачем проведено повну попередню оплату вартості замовленого товару, що підтверджується платіжною інструкцією №5514 від 18.02.2026.
Однак, за твердженнями позивача, оплачений товар відповідачем поставлено частково, а саме згідно видаткових накладних №МО039/1 від 11.03.2026 на суму 62 000,00 грн, №МО039/2 від 23.03.2026 на загальну суму 70 500,00 грн та №МО039/3 від 24.03.2026 на суму 72 500,00 грн. 
Вартість непоставленого товару становить 105 000,00 грн.
16.04.2026 відповідачем на електронну адресу позивача направлено гарантійний лист №1, за змістом якого відповідач в зв`язку з затримкою поставки товару зобов`язався повернути частину попередньої оплати по рахунку №МО039 від 18.02.2026 в сумі 105 000 грн в строк до 21.04.2026.
Станом на 21.04.2026 зобов`язання відповідача щодо повернення грошових коштів виконано не було.
15.05.2026 позивачем на адресу відповідача направлено вимогу (вих. №11 від 14.05.2026) щодо повернення коштів.
Неповернення відповідачем грошових коштів в сумі 105 000,00 грн товар слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України)
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Суд вважає доведеними обставини виникнення між сторонами господарсько-майнових зобов`язань, з урахуванням наступних положень законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між юридичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18, від 06.11.2018 у справі №926/3397/17, від 09.04.2019 у справі №910/3359/18, від 29.10.2019 у справі №904/3713/18, від 19.02.2020 у справі №915/411/19.
Як визначає ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В якості підтвердження господарської операції надано рахунок на №МО039 від 18.02.2026 на суму 310 000,00 грн, платіжну інструкцію №5514 від 18.02.2026.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт перерахування позивачем коштів на користь відповідача 310 000,00 грн за поставку товару, зокрема зарядної станції EcoFlow EFE200-EU 1 шт., виносної антени Avenger Booster 2.4G/5/2G/5/8G 2 шт., виносної антени Alientech Deimox 1.2G/2.4G/5.2G/5.8G 1 шт, кабелю RG-8 30 м N-TYPE 1 комплект та кабелю RG-8 20 м N-TYPE 1 комплект.
Відповідачем здійснена часткова поставка замовленого позивачем товару на загальну суму 205 000,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №МО039/1 від 11.03.2026, №МО039/2 від 23.03.2026, №МО039/3 від 24.03.2026.
Вартість недопоставленого товару становить 105 000,00 грн (виносна антена Alientech Deimox 915MHz+1.2G+2.4G+5.2G+5.8G у кількості 1 шт.).
З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт оплати позивачем товару відповідачу та відсутність повної поставки товару.
Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 105 000,00 грн вартості товару правомірною та обґрунтованою.
При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).
За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню судом у повному обсязі.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи задоволення позову повністю, витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2662,40 грн покладаються на відповідача. При обрахунку ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт пониження 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".
Керуючись ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мухар Марини Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної профспілкової організації АТ "Миколаївобленерго" Незалежної галузевої професійної спілки України (вул. Громадянська, 40, корп. 3, кімн. 108, м. Миколаїв, 54017, код - 25879097) 105 000,00 грн суми передплати та 2 662,40 грн - витрат на сплату судового збору.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Примірник судового рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).
Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.
Повне рішення складено 03 вересня 2026 р.

Суддя Маслій І.В.  

віддрук. прим.:
1 - до справи