Суддя Маркосян М. В. 

Справа № 644/5932/26 
Провадження № 2/644/4417/26 

20.08.2026 

Рішення
Іменем України 

20 серпня 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова в складі
головуючої судді – Маркосян М.В.,
за участю секретаря судового засідання – Григоряна Р.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 12.09.2025-100000681 від 12.09.2025 у розмірі 14120,00 гривень та судові витрати.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 12.09.2025 року було укладено Кредитний договір (оферти) № 12.09.2025-100000681.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів, на строк, вказаний в заявці.
Відповідно до умов зазначеного кредитного договору позичальнику надається Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту – 12.09.2025; 2. Сума Кредиту: 4000 грн. 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 168 днів з дати його надання 4. Дата повернення (виплати) кредиту – 26.02.2026 6. Процентна ставка "Стандарт" – фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом 
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 14120,00 грн., що складається з: тіла кредиту – 4000,00 грн., процентів – 5320,00 грн., комісії – 200,00 грн., відсотки, нараховані у відповідності до статті 625 ЦК України – 4000,00 грн.., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». 
Просить стягнути заборгованість в судовому порядку та стягнути також судові витрати.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 27.05.2026 було відкрито провадження у справі, розгляд справи проводився у спрощеному позовному провадженні. 
Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому зазначено про те, що ОСОБА_1 визнає позовні вимоги в частині стягнення суми боргу в розмір 6000,00 грн., в іншій частині заперечує та вважає нараховані відсотки непропорційно великими., також просить суд розстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій ТОВ «Споживчий центр» зазначає про те, що загальні витрати за споживчим кредитом є співмірними, враховуючи строк кредитування. Жодних нарахувань поза межами строку кредитування, зокрема, у порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України, позивачем не здійснювалось, а позовні вимоги не заявлялись. Також, зазначили щодо заяви про розстрочку виконання рішення суду, що заявником не надано належних доказів, що підтверджували б винятковість обставин для розстрочення виконання судового рішення.
У судові засідання представник позивача не з`явився, разом із позовом подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача. 
В судові засідання, призначені на 21.07.2026, 20.08.2026 відповідач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення повідомлень до електронного кабінету. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань до суду не подавала.
Відтак, суд розглядає справу за відсутності сторін, на підставі заяв по суті спору та наданих сторонами доказів. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини спірних правовідносин. 
Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено електронний Кредитний договір (оферта) №12.09.2025-100000681 від 12.09.2025 пропозиція ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору підписана зі сторони позичальника (відповідача) електронним підписом, одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Заявки до кредитного договору (оферта), дана заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 12.09.2025 року за цим посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно ст.11 ЗУ "Про електронну комерцію". Кредитодавець: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (надалі – «Кредитодавець»).
Договір був укладений на підставі заявки відповідача, умови договору погоджені сторонами у зазначеній заявці, паспорті споживчого кредиту та в самому договорі . Відповідно до умов кредитного договору № 12.09.2025-100000681 від 12.09.2025 Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту – 12.09.2025; Сума Кредиту: 4000,00 грн. Строк, на який надається Кредит – 168 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту – 26.02.2026. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4441-11XX-XXXX-2562.
Також, згідно з пунктами 6 Заявки до кредитного договору встановлено, що процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит (надалі - "процентна ставка"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Також, згідно з пунктом 9 Заявки Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 200 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно
Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
Відповідно до умов Заявки, електронний кредитний договір, частиною якого є ця заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 12.09.2025 за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-okompanii, згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію».
В якості доказів перерахування коштів позивач надав довідку вих. №1-1604 від 16.04.2026 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013 року. Між нашими підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024.
Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.09.2025 11:56:46 на суму 4000,00 (чотири тисячі гривень 00 копійок) грн, номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 861152872, призначення платежу: Видача за договором кредиту №12.09.2025-100000681.
Отже наданими позивачем доказами підтверджується укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 12.09.2025, погодження його основних умов та виконання зазначеного договору позивачем. 
Згідно з довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №12.09.2025-100000681, заборгованість відповідача складає 14120,00 грн., що складається з: Тіла кредиту - 4000 грн. Процентів - 5320 грн. Комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 200 грн. Додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) - 600 грн. Відсотків, нараховані по 625 ст. ЦК України – 4000 грн.
Відсотки по кредиту в розмірі 5320,00 грн. нараховані за період з 12.09.2025 по 26.02.2026 р., тобто у межах строку дії електронного кредитного договору. 
Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами та не спростовані відповідачем. 
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов таких висновків.
Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтею 1054 ЦК України.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно з вимогами (стаття 1054 ЦК України).
Позивач та відповідач уклали між собою електронний кредитний договір №12.09.2025-100000681. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позичальником відповідачем електронним підписом.
Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Правовідносини даного правочину регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про споживче кредитування».
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на день укладення договору) договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються в письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, відповідно до ст.ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
За умовами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом.
Враховуючи викладене вище, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до відповідача підлягає задоволенню в частині стягнення тіла кредиту, нарахованих за умовами договору відсотків та комісій.
Також, суд вважає що відсотки в розмірі 5320,00 грн. є погодженими сторонами кредитного договору та нараховані у визначений в кредитному договорі строк, отже підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.
Стосовно відсотків в розмірі 4000,00 грн., які позивач просить стягнути з посиланням на статтю 625 ЦК України, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, заявлена сума відсотків в розмірі 4000,00 грн. стягненню з відповідача не підлягає, оскільки таке стягнення суперечить нормам Цивільного кодексу України у період дії воєнного часу, який триває на даний момент, що є загальновідомою обставиною.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати пов`язані з надсиланням стороні відповідача позовної заяви у паперовій формі листом з описом вкладення у розмірі 116,58 грн. підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам.
Стосовно заяви позивача про розстрочку виконання судового рішення, суд зазначає таке. 
Згідно ст.267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Також, ч.5 ст.435 ЦПК України передбачена, що розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. 
Задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Суд зважає на те, що виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.
З аналізу наведених норм слідує, що відстрочити або розстрочити виконання рішення можливо лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Враховуючи наведене, з заяви відповідача та наданих ним доказів, на даний момент, суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду.
Суд роз`яснює відповідачу про можливість звернутися до суду з заявою про розстрочення або відстрочення виконання рішення суду у випадку, якщо з`являться істотні обставини, що ускладнюють таке виконання, і вони будуть підтверджені належними та допустимими доказами.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 280-283, 354 ЦПК України, суд:
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 12.09.2025-100000681 від 12.09.2025 у розмірі 10120,00 грн. 
В іншій частині в задоволенні позову – відмовити.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати в розмірі 1991,73  грн. 
Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, місцезнаходження вул. Саксаганського, 133- А, м. Київ, 01032),
відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складене 20.08.2026 р. 

Суддя     Марина МАРКОСЯН