Справа № 643/7604/26
н/п 2/953/3803/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 липня 2026 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Дяченка О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Засєєвої С.О.,
представник позивача – адвокат Крамаренко В.П.,
представник відповідача – Оганова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської Ради, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати аліментів.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: звільнити від стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 05.10.2021 в справі № 643/7579/21 з нього стягнуто на користь сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 зауважує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла в місті Сватове Луганської області, про що 07.02.2025 складено відповідний актовий запис про смерть за № 146, четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак з дня смерті та по теперішній час з нього продовжується стягнення аліментів на його утримання. На підставі наведеного, позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 21.04.2026, вказану справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2026, справу передано судді Дяченко О.М.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. 
Представник позивача – адвокат Крамаренко В.П. у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, просив його задовольнити.
Представник відповідача Оганова В.В., у судовому засіданні не заперечувала, щодо задоволення позову.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання пояснень на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Третя особа має наявний зареєстрований Електронний кабінет ЄСІТС. В матеріалах справи містяться докази належного повідомлення третьої особи, зокрема, довідки про доставку електронного документу до її електронного кабінету.
Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, та те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності інших учасників провадження.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
30.03.2012 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 169.
Відповідно до свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками зазначено: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , про що, 31.07.2012 складено актовий запис за № 1111.
05.10.2021 рішенням Салтівського районного суду міста Харкова (справа №643/7579/21) шлюб, зареєстрований 30.03.2012 Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 169, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвано; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
22.02.2022 старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Щербиною Аліною Вікторівною було відкрите виконавче провадження № 68764218.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла в місті Сватове Луганської області, про що 07.02.2025 складено актовий запис про смерть за № 146, четвертим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_2 .
Відповідно до листа КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради від 16.06.2026 №263, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на обліку в КНП «Міська дитяча поліклініка № 13» Харківської міської ради, декларація укладена батьком 10.12.2024 з лікарем-педіатром ОСОБА_4 ; наприйомі в поліклініці дитина перебувала в супроводі батька.
Згідно довідки , КЗ «Харківський ліцей №56 Харківської міської ради» від 10.06.2026 №01-40/147, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , навчається у 8-му класі КЗ «Харківський ліцей №56 Харківської міської ради» з 27.12.2024 згідно наказу № 208-у по пеперішній час. При відвідуванні дитини вдома, встановлено, що ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з батьком, ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом статей 3, 8 Конституції України людина, її права та свободи є найвищою соціальною цінністю, а принцип верховенства права є визначальним при здійсненні правосуддя
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до положень ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
Частиною 2 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.
Аліменти мають цільовий характер і пов`язуються з певними обставинами особистого характеру як суб`єктивних цивільних прав, так і суб`єктивних цивільних обов`язків.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.
Як зазначено, вище, право дитини на утримання є самостійним суб`єктивним правом, яке не залежить від взаємовідносин між її батьками. При цьому особа, на користь якої присуджуються аліменти, не набуває власного майнового права на такі кошти, а лише реалізує право дитини як її законний представник. Саме тому смерть законного представника сама по собі не означає припинення права дитини на належне утримання. Разом із тим судом установлено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів відбулися істотні зміни фактичних обставин. Так, матеріалами справи підтверджено смерть матері дитини, а також те, що після її смерті дитина проживає разом із батьком — позивачем, який фактично здійснює її утримання.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що обставини, які існували на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, істотно змінилися.
Однак встановлення цієї обставини саме по собі ще не означає наявності правових підстав для задоволення заявленого позову.
Позов заявлено до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради.
Водночас із матеріалів справи не вбачається, що зазначений орган є стороною аліментного зобов`язання, стягувачем за виконавчим документом, правонаступником померлої особи або суб`єктом, який здійснює примусове виконання рішення суду. Відповідно, відповідач не перебуває у спірному матеріальному правовідношенні з позивачем.
Суд бере до уваги, що сама по собі участь органу опіки та піклування у сфері захисту прав дітей не трансформує його у належного відповідача у спорі про припинення виконання аліментного зобов`язання.
За усталеною практикою Верховного Суду належність відповідача визначається існуванням між сторонами спірного матеріального правовідношення, а не лише процесуальною участю особи у справі. 
За таких обставин суд доходить висновку, що заявлений позов пред`явлено до особи, яка не є належним відповідачем у цій справі.
У силу повноважень, визначених ЦПК України суд не наділений повноваженнями заміни сторони або залучення співвідповідачів з власної ініціативи.
Суд враховує, що сторона відповідача не зверталася до суду з клопотаннями (заявами) про заміну неналежного відповідача.
Враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснювати заміну відповідача та залучати до участі у справі іншого відповідача, беручи до уваги те, що суд під час розгляду справи встановив, що Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради є неналежним відповідачем, та відповідно позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, клопотання про заміну неналежного відповідача на належного позивачем в судовому засіданні не заявлялись, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про звільнення від сплати аліментів, оскільки він пред`явлений до неналежного відповідача.
Також суд зауважує, що припинення виконання рішення суду та закінчення виконавчого провадження регулюються не лише нормами Сімейного кодексу України, а й положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Суд не може підміняти собою орган примусового виконання або вирішувати питання, які законом віднесені до його компетенції.
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 273-275, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської Ради, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про звільнення від сплати аліментів, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Департамент служб у справах дітей Харківської міської Ради, код ЄДРПОУ 26489104, місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 55.
3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог: Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, код ЄДРПОУ 34952461, місцезнаходження 61000, м. Харків, вул. Куликівська, 12.
Повне судове рішення складено 13.07.2026 

Суддя О.М. Дяченко