Справа № 466/6039/25 Головуючий у 1 інстанції: Федорова О.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/1945/26 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 вересня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Савуляка Р. В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
секретаря: Іванової О.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2025 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що між ОСОБА_3 до ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року шлюб було розірвано.
Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Вказувала, що встановлений розмір аліментів не покриває витрати на харчування, одяг, освіту, медичне обслуговування, дозвілля та розвиток дитини.
Розмір аліментів, визначений рішенням Городоцького районного суду Львівської області 23 березня 2018 року, значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.
Аліменти, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 , в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є недостатніми для матеріального утримання дитини, що ставить позивача ОСОБА_3 у скрутне матеріальне становище.
Неповнолітня дочка ОСОБА_4 навчається у школі, а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів.
Звертала увагу на те, що вона-позивач ОСОБА_3 самостійно намагається матеріально забезпечувати, доглядати та виховувати неповнолітню дочку, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені законом та необхідні для належного утримання дочки.
Відповідач ОСОБА_1 має постійний дохід та реальну змогу сплачувати аліменти на утримання дочки. Розмір доходу відповідача ОСОБА_1 невідомий. Стягнень по виконавчих документах з відповідача ОСОБА_1 не проводиться, він є працездатний, не має на утриманні інших осіб, а тому має можливість сплачувати аліменти на дитину.
Позивач ОСОБА_3 тимчасово не працює, підприємницькою діяльністю не займається.
З врахуванням зазначених обставин, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23.03.2018 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, щомісячно, на стягнення в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дочкою повноліття.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів - задоволено частково.
Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі №441/238/18, провадження №2/441/314/2018, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 24 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 /двадцять/ копійок.
У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів, припинено стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі №441/238/18, провадження №2/441/314/2018.
Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права.
Не погоджується із визначенням в оскаржуваному рішенні строку початку стягнення аліментів у новому розмірі. Вважає, що стягнення аліментів “з дня подання позову” застосовується при первинному призначенні аліментів. При зміні способу їх стягнення зобов`язання вже існує, тому аліменти в новому розмірі підлягають стягненню лише після того, як судове рішення набере законної сили.
Окрім цього, не погоджується з висновком суду про негайне виконання оскаржуваного рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Наголошує, що до негайного виконання допускається стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Оскільки аліменти на утримання доньки сторін,  ОСОБА_4 , вже стягуються згідно з рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі 441/238/18, негайне виконання оскаржуваного рішення створює подвійне стягнення та правову невизначеність до набрання рішенням законної сили.
Просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року змінити в частині визначення моменту, з якого здійснюється стягнення аліментів у зміненому розмірі, а також виключити положення про негайне виконання рішення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
18 серпня 2026 року на адресу Львівського апеляційного суду від ОСОБА_5 надійшли пояснення на апеляційну скаргу  ОСОБА_4 . Просить апеляційну скаргу 
ОСОБА_4 відхилити повністю. Окрім цього, просить змінити рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року в частині визначеної до стягнення частки.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 04 вересня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом та матеріалами справи встановлено, що згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24 вересня 2014 року, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .
Відповідно до копії рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі №441/238/18, провадження №2/441/314/2018, позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_5 аліменти на доньку – ОСОБА_4 , в розмірі 1000 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до повноліття дитини.
Згідно з копією інформаційної довідки про виконавче провадження від 09 вересня 2025 року, на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Львівської області від 23 квітня 2018 року №441/238/18, відкрито виконавче провадження про стягнення аліментів №56419938.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах від 01 січня 2025 року ВП №56419938, заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 відсутня.
Згідно з копією розрахунку заборгованості по аліментах від 01 вересня 2025 року ВП №56419938, заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 відсутня.
Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментах від 01 квітня 2026 року ВП №56419938, заборгованість по аліментах у ОСОБА_1 відсутня.
Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №441811089 від 02 вересня 2025 року, щодо ОСОБА_1 відсутні відомості в реєстрах.
Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_2 від 15 лютого 2023 року №2146 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), молодший сержант ОСОБА_1 , 1988 року народження, 29 грудня 2022 року одержав: вогнепальне сліпе осколкове поранення обличчя, правої кисті. Акубаротравма.
Згідно з копією довідки військово-лікарської комісії №2025-0528-1408-2394-7 від 28 травня 2025 року, молодий сержант ОСОБА_1 , придатний до військової служби.
Відповідно до копії довідки військової частини НОМЕР_3 від 24 березня 2026 року №124, форми 5, старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 .
Згідно з копією довідки про доходи від 23 березня 2026 року №19, загальна сума нарахованого доходу головного сержанта взводу охорони військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2025 року по 28 лютого 2026 року, становить 291 049,58 грн.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходячи з того, що встановлений рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі №441/238/18 розмір аліментів у твердій грошовій сумі (1000 грн) не відповідає інтересам дитини, оскільки не забезпечує її належного рівня життя та є нижчим за встановлений законом мінімальний гарантований розмір, вважав, що є достатні підстави для зміни способу стягнення аліментів на частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Водночас, беручи до уваги часткове визнання позову відповідачем, оцінивши його матеріальний стан та стан здоров`я, суд першої інстанції, керуючись засадами розумності та справедливості, вважав за доцільне позовні вимоги задовольнити частково, та визначити аліменти у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 24.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
З таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись неможна виходячи із наступних підстав.
Ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини
У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.
При цьому, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила змінити спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що встановлений розмір аліментів, які присуджено рішенням Городоцького районного суду Львівської області 23 березня 2018 року з відповідача, є меншим, ніж розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не покриває витрати на харчування, одяг, освіту, медичне обслуговування, дозвілля та розвиток дитини. Вказувала, що аліменти, які стягуються з відповідача ОСОБА_1 , в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, є недостатніми для матеріального утримання дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище.
Тобто, позивачка в даній цивільній справі визначила предметом позову зміну способу стягнення аліментів - їх присудження в розмірі 1/4 частки від доходу батька дитини.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що встановлений рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі №441/238/18 розмір аліментів у твердій грошовій сумі (1000 грн) не відповідає інтересам дитини, оскільки не забезпечує її належного рівня життя та є нижчим за встановлений законом мінімальний гарантований розмір.
Встановивши, що відповідач частково визнав позов, оцінивши його матеріальний стан та стан здоров`я, суд першої інстанції, керуючись засадами розумності та справедливості, дійшов вірного висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таке рішення відповідає інтересам доньки і забезпечує право останньої на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
В апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти зміни способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки сторін у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку. Натомість не погоджується моментом, з якого здійснюється стягнення аліментів у зміненому розмірі,
а також з висновком про негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Верховний Суд в постанові від 15 жовтня 2025 року у справі № 686/28590/23, наголосив, що «касаційний суд вже неодноразово вказував, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2018 року в справі № 306/2389/16-ц (провадження № 61-31834св18), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 грудня 2018 року в справі № 727/6408/16-ц (провадження № 61-21321св18))».
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (абзац 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).
Відтак висновок суду першої інстанції про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки з моменту її звернення до суду (з 24 червня 2025 року), - є помилковим. 
Оскільки аліменти на утримання дитини вже присуджені рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року, та предметом позову у даній справі є зміна способу стягнення аліментів, тому у цьому випадку аліменти у новому зміненому розмірі та новим способом мають бути стягнуті з ОСОБА_1 з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з дня прийняття постанови апеляційним судом. 
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про необхідність стягнення з нього аліментів не з дати звернення позивачки до суду, а з дати набрання рішенням законної сили, - ґрунтуються на вимогах закону, а відтак подана ним апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Окрім цього, суд першої інстанції, змінюючи спосіб стягнення аліментів, зазначив в рішенні про необхідність допущення його до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць в частині стягнення аліментів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів – у межах суми платежу за один місяць.
Проте, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд в постанові від 15 жовтня 2025 року у справі № 686/28590/23, зазначив, наступне: «справи про стягнення аліментів (пункт 1 частини першої статті 430 ЦПК України) є родовою конструкцією, яка охоплює не лише позов про стягнення аліментів, але й позов про збільшення їх розміру».
З огляду на те, що справи про стягнення аліментів охоплює також і позов про зміну способу стягнення аліментів, колегія суддів не вбачає підстав для виключення з резолютивної частини рішення положення про допущення його до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року слід змінити, замінивши у другому абзаці його резолютивної частини слова «починаючи з 24 червня 2025 року» на «починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили». 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Колегія суддів звертає увагу, що 18 серпня 2026 року ОСОБА_5 на адресу Львівського апеляційного суду подала пояснення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року.
В поданих пояснення, просила апеляційну скаргу відповідача відхилити повністю.
Окрім цього, просила змінити рішення Шевченківського районного суду м.Львів від 07 травня 2026р., у частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь, аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 24 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття на стягнення з відповідача ОСОБА_1 на її користь, аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 24 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вбачається, що відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині визначення моменту, з якого підлягає стягненню аліменти у зміненому способі, а також в частині допущення оскаржуваного рішення до негайного виконання.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_5 з апеляційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року до Львівського апеляційного суду не зверталась.
Водночас, у поданих поясненнях на апеляційну скаргу,позивачка, одночасно із проханням відхилити апеляційну скаргу відповідача, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнення.
Колегія суддів зазначає, що такі вимоги позивачки не можуть бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції в межах апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , оскільки пояснення на апеляційну скаргу не є апеляційною скаргою та не можуть вирішуватись в межах розгляду справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Таким чином, за відсутності апеляційної скарги ОСОБА_5 , вимоги, викладені нею у поясненнях на апеляційну скаргу відповідача щодо зміни рішення суду першої інстанції, не підлягають розгляду апеляційним судом, а тому колегія суддів переглядає рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково, а ОСОБА_3 звільнена від сплати судового збору, необхідно компенсувати ОСОБА_1 50% судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 726,72 грн. (сплачений судовий збір 1453,44 грн. * 50%) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 367, ст. 368, , п.2 ч.1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 07 травня 2026 року змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини в наступній редакції:
«Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року у справі №441/238/18, провадження №2/441/314/2018, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття».
В іншій частині рішення залишити без змін.
Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 726,72 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 04 вересня 2026 року.

Головуючий:       Савуляк Р.В.

Судді:         Крайник Н.П.

Шандра М.М.