Справа № 674/721/26
Провадження № 2/674/770/26

РІШЕННЯ
іменем України 
08 липня 2026 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Барателі Д.Т., за участі секретаря судового засідання Бойчук С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЄВРОКРЕДИТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (ціна позову 213347,11 грн),
в с т а н о в и в :
До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю “ФК ЄВРОКРЕДИТ” (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 186-022-850-2-19-Г від 16.12.2019 (далі кредитний договір), в якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 213 347,11 грн, з яких 65 749,11 грн заборгованість за тілом кредиту, 45 894,16 грн заборгованість зі сплати відсотків та 101 703,84 грн заборгованість зі сплати комісії, а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн і витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11 200,00 грн.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором – акціонерним товариством “МЕГАБАНК”, у відповідача утворилася заборгованість, право вимоги за якою в результаті укладення договорів про відступлення прав вимоги перейшло до позивача.
Ухвалою від 24.04.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
16.12.2019 між акціонерним товариством “МЕГАБАНК” (далі первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір № 186-022-850-2-19-Г з ануїтетними платежами, за умовами якого первісний кредитор надав відповідачу кредит у сумі 67 264,57 грн зі сплатою процентів за фіксованою ставкою 15 % річних. Кредит надано на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів готівкою з каси банку, що відображено у виписках за рахунком позичальника та розрахунку заборгованості.
Відповідно до п. 2.2 та п. 3.2.1 кредитного договору кредит надано на строк з 16.12.2019 до 15.12.2022 включно, у який відповідач зобов`язався повернути одержаний кредит у повному обсязі. Згідно з п. 2.8 кредитного договору позичальник зобов`язався сплачувати комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,7 % від суми кредиту щомісячно. Пунктом 2.11 кредитного договору сторони визначили процентну ставку за користування кредитом понад строк, вказаний у п. 2.2 договору, у розмірі 0,1 % річних.
На виконання умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу кредитні кошти у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Відповідач, отримавши кредитні кошти, зобов`язань щодо їх повернення та сплати процентів належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість, обчислена первісним кредитором станом на 03.09.2024.
Право вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до позивача внаслідок послідовного відступлення прав вимоги. На підставі договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024, укладеного за результатами відкритих торгів (аукціону), право вимоги перейшло від акціонерного товариства “МЕГАБАНК” до товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ”МУСТАНГ ФІНАНС”, виконання яким обов`язку з фінансування підтверджено платіжною інструкцією. У подальшому на підставі договору № 1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 право вимоги перейшло від товариства з обмеженою відповідальністю “ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ”МУСТАНГ ФІНАНС” до позивача, виконання яким обов`язку з фінансування підтверджено платіжними інструкціями. Обидві сторони відступлення є фінансовими установами, що мають право надавати послуги з факторингу.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).
Встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем виникли цивільно-правові відносини, що випливають з кредитного договору і регулюються Цивільним кодексом України та Законом України “Про споживче кредитування”.
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 18 Закону України “Про споживче кредитування” визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Дослідивши документи на підтвердження переходу права вимоги, суд доходить висновку, що позивач у передбачений законом спосіб набув право вимоги за кредитним договором і є належним кредитором у спірних правовідносинах.
Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та ст. 1054 ЦК України повернути їх на умовах та у строк, передбачений кредитним договором. Доказів виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань матеріали справи не містять, як і доказів наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання в розумінні ст. 617 ЦК України.
Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем сум, суд звертає увагу на таке.
Щодо нарахування процентів за період після спливу строку кредитування суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2.2 та п. 3.2.1 кредитного договору кредит надано на строк до 15.12.2022 включно, який і є строком кредитування. Передбачена п. 7.1 кредитного договору умова про те, що договір діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, є умовою про строк дії договору і не подовжує строку кредитування та не надає кредитодавцю права нараховувати проценти за користування кредитом за межами визначеного договором строку.
Позивачем у розрахунку заборгованості нараховано відсотки за користування кредитом за період з 16.12.2019 по 02.09.2024 за ставкою 15 % річних. При цьому на строк кредитування (період з 16.12.2019 по 15.12.2022 включно) припадає нарахування відсотків у сумі 30 034,48 грн, а на період після спливу строку кредитування (з 16.12.2022 по 02.09.2024) – нарахування відсотків у сумі 17 176,94 грн.
Оцінюючи правомірність нарахування процентів за період після спливу строку кредитування, суд виходить з наступного.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, згідно з яким після спливу строку кредитування припиняється право нараховувати проценти за кредитом. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування, є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень ст. 625 ЦК України.
Таким чином, застосовуючи наведені міркування та правові норми до обставин цієї справи, суд доходить висновку, що після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування, тобто після 15.12.2022, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом за ставкою 15 % річних припинилося. До того ж самі сторони у п. 2.11 кредитного договору обмежили ставку за користування кредитом понад строк, вказаний у п. 2.2 договору, розміром 0,1 % річних, що додатково спростовує правомірність нарахування процентів за ставкою 15 % річних за межами строку кредитування. Відтак нарахування позивачем відсотків за період з 16.12.2022 по 02.09.2024 у сумі 17 176,94 грн є неправомірним.
З урахуванням наведеного, з огляду на фактично сплачені відповідачем відсотки у сумі 1 317,26 грн, правомірно нарахованими та такими, що підлягають стягненню, є відсотки у межах строку кредитування у сумі 28 717,22 грн (30 034,48 грн – 1 317,26 грн).
Щодо заявленої до стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 101 703,84 грн суд зазначає таке. За змістом п. 2.8 кредитного договору вказана комісія встановлена у фіксованому розмірі 2,7 % від суми кредиту за кожен місяць. Оцінюючи цю умову, суд виходить з того, що така комісія за своєю правовою природою не є платою за окрему додаткову чи супутню послугу, яка надається позичальникові, а пов`язана з діяльністю самого кредитодавця з обслуговування власного обліку кредитної заборгованості, тобто з вчиненням кредитодавцем дій на власну користь. Покладення на споживача обов`язку сплачувати періодичний платіж, не пов`язаний з наданням йому окремого блага, обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими законом, а тому в силу п. 1 ч. 5 ст. 12 Закону України “Про споживче кредитування” відповідна умова договору є нікчемною.
Викладене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, згідно з якою встановлення в кредитному договорі плати за послугу, що не є самостійною фінансовою послугою і сплата якої не пов`язана з наданням споживачеві окремого блага, не відповідає вимогам справедливості та принципам споживчого кредитування.
Окрім того, відповідно до п. 4.4 кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів кредитодавець припиняє нарахування щомісячної комісійної винагороди. Відповідач припинив сплату платежів за кредитним договором з 03.02.2020, у зв`язку з чим, виходячи з умов самого кредитного договору, нарахування комісійної винагороди підлягало припиненню, проте всупереч цьому позивач продовжував її нарахування до 02.09.2024.
За таких обставин суд доходить висновку, що нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості у сумі 101 703,84 грн є неправомірним, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у наступному розмірі: заборгованість за тілом кредиту – 65 749,11 грн, проценти за користування кредитом за період з 16.12.2019 по 15.12.2022 – 28 717,22 грн, загалом 94 466,33 грн. У задоволенні решти позовних вимог, а саме у частині стягнення відсотків у сумі 17 176,94 грн та комісії у сумі 101 703,84 грн, слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2 662,40 грн, розрахованій виходячи з ціни позову 213 347,11 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково у сумі 94 466,33 грн, що становить 44,28 % від заявленої суми, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 1 178,86 грн.
Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 200,00 грн суд зазначає таке. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 та акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги № 12078921 від 05.01.2026. Дослідивши надані докази, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, незначну складність справи, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі відповідають критеріям реальності та розумності.
Разом з тим, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме у сумі 4 959,16 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. 12, 19, 81, 89, 133, 141, 258-260, 263-265, 279 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 512, 514, 516, 525, 526, 527, 530, 617, 625, 627, 628, 629, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України “Про споживче кредитування”, суд

у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЄВРОКРЕДИТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ЄВРОКРЕДИТ" заборгованість за кредитним договором № 186-022-850-2-19-Г у сумі 94 466,33 грн, з яких:
-заборгованість за тілом кредиту – 65 749,11 грн;
-заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом – 28 717,22 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФК ЄВРОКРЕДИТ” судовий збір у сумі 1 178,86 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФК ЄВРОКРЕДИТ” витрати на правничу допомогу у сумі 4 959,16 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК ЄВРОКРЕДИТ" (місцезнаходження: м. Дніпро пров. Ушинського, буд. 1 офіс 105, код ЄДРПОУ 40932411).
Відповідач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Повний текст рішення складено та підписано 08 липня 2026 року.

Суддя Давид БАРАТЕЛІ