ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" вересня 2026 р. Справа№ 927/1026/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сотнікова С.В.
суддів: Отрюха Б.В. 
Остапенка О.М. 

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,
представника ТОВ “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” – адвоката Калачика В.В.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп”
на ухвалу Господарського суду Чернігівської області 
від 09.04.2026 (повний текст підписано 14.04.2026, суддя Сидоренко А.С.)
у справі № 927/1026/25
за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )
про неплатоспроможність,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.04.2026 затверджено Звіт від 13.03.2026 боржника про виконання плану реструктуризації боргів; закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; звільнено ОСОБА_1 від боргів; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; установлено, що вимоги конкурсних кредиторів (в т.ч. ті, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк) або були відхилені господарським судом вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню; відхилено грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” в розмірі 24 888,00 грн (13800 грн – борг за кредитом, 11088 грн – борг за процентами), 5324,80 грн судового збору та 4 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.04.2026 повністю, постановити нову ухвалу, якою відмовити у затвердженні Звіту від 13.03.2026 про виконання плану реструктуризації боргів боржника ОСОБА_1 , визнати грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” до боржника в розмірі 24 888,00 грн заборгованості та судових витрат в розмірі 9324,80 грн, з яких 5324,80 грн – судовий збір та 4 000 грн витрати на професійну правничу допомогу та включити до реєстру вимог кредиторів. Стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані із поданням апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/1026/25, розгляд справи призначено в судовому засіданні на 23.06.2026.
Суддя Сотніков С.В. з 16.06.2026 по 29.06.2026 перебував у відпустці, що унеможливило проведення судового засідання 23.06.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2026 розгляд справи призначено в судовому засіданні 07.07.2026.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.07.2026 відкладено розгляд справи на 01.09.2026.
Боржник в судове засідання не з`явився, про день та місце засідання суду був повідомлений належним чином. Колегія суддів визнала, що неявка боржника в судове засідання не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
В судовому засіданні 01.09.2026 суд проголосив скорочену постанову (вступну та резолютивну частини).
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню з огляду на наступне.
Провадження у справах про банкрутство (неплатоспроможність) регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі – КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі – ГПК України), іншими законодавчими актами України. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 1 КУзПБ визначено:
грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом;
кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Згідно з ч. 4 ст. 45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.
Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.
Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.
Якщо кредитор заявив вимоги після здійснення розрахунків з іншими кредиторами, то сплачені таким кредиторам кошти поверненню не підлягають.
Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.
З наведених норм належить дійти висновку, що конкурсні кредитори не обмежені будь-яким строком на заявлення грошових вимог до боржника у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а суд зобов`язаний їх розглянути по суті із постановленням відповідної ухвали.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.11.2025 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника.
05.11.2025 було оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
За результатами попереднього засідання Господарський суд Чернігівської області ухвалою від 29.12.2025 визнав грошові вимоги Акціонерного товариства “Універсал банк” в розмірі 43 701,94 грн (борг за кредитом – II черга задоволення) та 4 844,80 грн судового збору – позачергово.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.01.2026 постановлено:
затвердити План реструктуризації боргів ОСОБА_1 , схвалений зборами кредиторів 15 січня 2026 року (рішення зборів кредиторів (шляхом опитування) від 15.01.2026) та погоджений боржником; 
припинити повноваження керуючого реструктуризацією – арбітражного керуючого Каратуна Є.Є.;
зобов`язати боржника не пізніше п`яти днів після закінчення строку виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також за наявності підстав для дострокового припинення процедури реструктуризації боргів, надати суду та кредиторам, включеним до плану реструктуризації боргів, звіт про виконання плану реструктуризації боргів та докази задоволення вимог кредиторів згідно з таким планом.
13.03.2026 через систему “Електронний суд” до Господарського суду Чернігівської області надійшла заява від 13.03.2026 ОСОБА_1 , додатком до якої є заява від 13.03.2026 про закриття провадження у справі та звільнення боржника від боргів, яка фактично за своїм змістом є звітом боржника про виконання плану реструктуризації боргів; разом зі звітом боржником подані докази задоволення вимог кредитора згідно з відповідним планом.
26.03.2026 ТОВ “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” звернулось із заявою про грошові вимоги боржника. Відповідно до заяви, кредитор просив визнати вимоги до боржника в сумі 24 888,00 грн, 5 324,80 грн судового збору та 4 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Оскарженою ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.04.2026 був затверджений Звіт від 13.03.2026 боржника про виконання плану реструктуризації боргів; закрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; звільнено ОСОБА_1 від боргів; припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів; установлено, що вимоги конкурсних кредиторів (в т.ч. ті, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк) або були відхилені господарським судом вважати погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнати такими, що не підлягають виконанню; відхилено грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” в розмірі 24 888,00 грн (13800 грн – борг за кредитом, 11088 грн – борг за процентами), 5324,80 грн судового збору та 4 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши звіт ОСОБА_1 про виконання плану реструктуризації, врахувавши погашення боржником вимог кредитора – Акціонерного товариства “Універсал банк”, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість закрити провадження у справі в зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів та звільнити боржника від боргів. Також, з огляду на висновок щодо наявності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та звільнення останнього від боргів, суд першої інстанції дійшов висновку про відхилення грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп”.
Тобто, суд першої інстанції не розглянув по суті заявлені грошові вимоги, які були заявлені до закриття провадження у справі, пов`язавши їх відхилення лише з фактичним виконанням боржником плану реструктуризації боргів та поданням боржником відповідної заяви про закриття провадження у справі.
Колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду в постанові від 05.10.2022 у справі № 921/39/21.
Відсутність заявлених у визначений законом строк вимог конкурсних кредиторів не є підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи-боржника у попередньому засіданні суду, оскільки не спростовує наявність ознак неплатоспроможності такої особи чи загрози її неплатоспроможності, підтверджених відповідними доказами.
У випадку не подання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами до боржника, однак підтвердження заборгованості відповідними доказами (що стало підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи), господарський суд за результатами попереднього засідання постановляє ухвалу, якою (1) зобов`язує керуючого реструктуризацією боргів боржника письмово повідомити кредиторів щодо правових наслідків не подання ними у порушення вимог частини першої статті 45 КУзПБ заяв з грошовими вимогами до боржника та (2) призначає судове засідання для вирішення питання про перехід до наступної судової процедури (процедури погашення боргів) чи про закриття провадження у справі.
Залежно від конкретних обставин суд має право прийняти рішення про визнання фізичної особи - боржника банкрутом попри неподання конкурсними кредиторами заяв з грошовими вимогами та, як наслідок, відсутності відповідного рішення зборів кредиторів. При цьому, обов`язком суду є перевірка наявності підстав для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, визначених частиною сьомою статті 123 КУзПБ.
Обставини, що свідчать про добросовісну поведінку боржника (сумлінна співпраця боржника з керуючим реструктуризацією, відкрита його взаємодія з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків, зокрема повідомлення про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), надання повної і достовірної інформації про власний майновий стан та членів сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ) тощо), у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом під час вирішення у подальшому питання щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ та застосування правових наслідків, встановлених частиною четвертою цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи при зверненні в господарський суд боржник зазначав про існування заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Абекор» в розмірі 24 533,60 грн, яка заявлена скаржником до визнання як правонаступником первісного кредитора.
Слід погодитись із доводами апеляційної скарги, що у справах про банкрутство, на відміну від позовного провадження, поряд із принципами диспозитивності та змагальності ключове значення має принцип судового контролю у відносинах неплатоспроможності. 
Цей принцип полягає, зокрема, у здійсненні судом контролю за дотриманням інтересів кредиторів і боржника, перевірці обґрунтованості грошових вимог, а також у забезпеченні балансу інтересів сторін у межах процедури, встановленої Кодексом України з процедур банкрутства. 
Таким чином, дії суду першої інстанції щодо визначення строку продовження виконання плану реструктуризації та порядку погашення визнаних грошових вимог не лише не виходять за межі його повноважень, а навпаки є прямою реалізацією покладеної на суд функції судового контролю у справах про неплатоспроможність. 
Абзац другий частини сьомої статті 126 КУзПБ прямо передбачає право господарського суду за вмотивованим клопотанням боржника або кредитора змінити план реструктуризації, зокрема у частині строків його виконання та порядку погашення вимог кредиторів. 
КУзПБ не містить жодної заборони на внесення таких змін після затвердження плану, а також не пов`язує це право з кількістю кредиторів, які мали право голосу під час його схвалення. 
Крім того, стаття 127 КУзПБ прямо надає суду повноваження змінювати умови виконання плану реструктуризації з метою забезпечення реального та справедливого погашення визнаних грошових вимог. 
Відповідно до статті 45 КУзПБ кредитор, вимоги якого подані після встановленого строку, є конкурсним кредитором, має право на задоволення своїх грошових вимог у процедурі неплатоспроможності, однак не має права вирішального голосу під час голосування плану реструктуризації. 
Вказане обмеження стосується виключно процесуальних прав щодо голосування на зборах кредиторів, але жодним чином не впливає на обсяг і дійсність майнових вимог кредитора. 
Процедура неплатоспроможності фізичної особи за своєю правовою природою не спрямована на фіксацію незмінного майнового становища боржника, а має на меті максимально можливе та справедливе задоволення вимог кредиторів з одночасним відновленням платоспроможності боржника. 
Сам по собі план реструктуризації не є цивільно-правовим договором у класичному розумінні та підлягає судовому контролю і зміні у випадках, прямо передбачених законом.
КУзПБ не гарантує боржнику «стабільності» плану реструктуризації незалежно від появи нових визнаних судом грошових вимог. Застосування протилежного підходу фактично легалізувало б уникнення виконання зобов`язань та порушувало б принцип рівності кредиторів. 
Кодекс України з процедур банкрутства не містить жодної норми, яка б передбачала втрату кредитором майнових прав або прощення боргу внаслідок пропуску строку на заявлення грошових вимог. 
Навпаки, Кодекс прямо передбачає можливість подання таких вимог після спливу строку, їх судового розгляду, визнання та включення до реєстру, а також подальшого включення до плану реструктуризації шляхом внесення відповідних змін та затвердження цих змін судом. 
ТОВ «“Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” хоч і заявило грошові вимоги із порушенням встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ строку, втім, такий пропуск строку не є підставою для відхилення заявлених кредиторських вимог. У цьому випадку мають застосовуватись наслідки пропуску зазначеного строку кредитором, що вказані в ч. 4 ст. 45 КУзПБ.
Таким чином кредитор може заявити свої конкурсні грошові вимоги до боржника протягом всього періоду, поки триває судова процедура реструктуризації боргів боржника у справі про неплатоспроможність, зокрема, і після затвердження господарським судом плану реструктуризації боргів та його фактичного виконання боржником. Такі вимоги кредитора після їх визнання судом мають бути включені боржником до реєстру вимог кредиторів та погашені відповідно до плану реструктуризації боргів боржника.
У постанові у справі № 918/174/25 Верховний Суд сформулював загальний підхід до меж застосування процедури неплатоспроможності фізичної особи. 
Так, за висновком Верховного Суду, процедура неплатоспроможності фізичної особи не є інструментом легалізації ухилення від виконання грошових зобов`язань чи способом уникнення наслідків недобросовісної поведінки. 
За відсутності сумлінної поведінки боржника застосування механізмів КУзПБ фактично перетворюється на спосіб порушення прав кредиторів та знецінення принципу обов`язковості виконання судових рішень. 
Процедура неплатоспроможності фізичної особи не є процедурою списання боргів, в цій процедурі необхідно дотримуватися балансу інтересів та враховувати правомірні очікування кредиторів (п. 9.51).
Формальний підхід та вільне трактування норм матеріального права у цьому випадку є неприпустимим, адже, насамперед, метою і завданням процедури реструктуризації боргів є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності, а не формальний перехід до процедур, за результатами яких усі борги боржника будуть погашені, в чому, звісно, зацікавлений лише боржник (п. 9.54).
В цьому разі, суд першої інстанції формально підійшов до вирішення поставлених перед ним питань, чим порушив баланс інтересів кредитора і боржника, та замість розгляду заявлених грошових вимог конкурсного кредитора по суті, обмежився лише посиланням на факт подання боржником звіту про виконання плану реструктуризації та у зв`язку з цим безпідставно відхилив вимоги кредитора за відсутності дослідження і оцінки поданих кредитором доказів в обґрунтованість своїх вимог.
Питання про подальший рух справи про неплатоспроможність фізичної особи суд вирішує не у відриві від заявлених до боржника грошових вимог, а з урахуванням їх долі.
Так, в разі визнання грошових вимог кредитора після затвердження судом плану реструктуризації кредитор або боржник вправі звернутися з клопотанням про внесення змін до плану, а за відсутності такого клопотання саме суд, реалізуючи функцію судового контролю за перебігом процедури, самостійно визначає подальший рух справи: відкриття процедури погашення боргів боржника або закриття провадження у справі, причому останнє - лише за відсутності підстав, які цьому перешкоджають, зокрема пов`язаних із недобросовісною поведінкою боржника.
Тобто, що саме по собі існування заявленої, але ще не вирішеної по суті грошової вимоги кредитора є обставиною, яку суд зобов`язаний врахувати і зважити, перш ніж закрити провадження у справі про неплатоспроможність, - інакше закриття провадження перетворюється на спосіб уникнення розгляду вимоги, що прямо суперечить правовим висновкам про неприпустимість формального підходу та необхідність дотримання балансу інтересів кредиторів і боржника. 
Слід погодитись із скаржником, що у цій справі суд першої інстанції передчасно вирішив питання про закриття провадження у справі без вирішення питання про грошові вимоги ТОВ “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” по суті, тобто доля заявленої вимоги була визначена наперед самим фактом закриття провадження у справі, а не оцінкою її обґрунтованості, що суперечить наведеному вище підходу про судовий контроль за перебігом процедури неплатоспроможності та неприпустимість формального підходу до вирішення долі кредиторських вимог.
Одночасно, вирішення по суті заявлених грошових вимог апеляційним судом обмежено нормами статті 269 ГПК України щодо меж перегляду справи цим судом. У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі та про відхилення грошових вимог конкурсного кредитора належить скасувати в повному обсязі, а справу направити в суд першої інстанції для подальшого розгляду цих питань по суті.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Підставами згідно зі статті 277 ГПК України для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, у зв`язку з чим скаргу слід задовольнити частково – ухвалу суду першої інстанції скасувати, а в решті апеляційних вимог відмовити.
Керуючись ст. 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Ел.Ен.Груп” задовольнити частково.
2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 09.04.2026 у справі № 927/1026/25 скасувати.
3. Справу № 927/1026/25 направити до Господарського суду Чернігівської області для подальшого розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строк, встановлений ст. 288 Господарського процесуального кодексу України. 
Повна постанова складена та підписана 10.09.2026. 

Головуючий суддя С.В. Сотніков 

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко