Справа № 163/1964/26
Провадження № 3/163/1250/26 

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2026 року        місто Любомль
Суддя Любомльського районного суду Волинської області Шеремета С.А., 
з участю особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 ,
розглянувши направлений відділом організації несення служби в місті Ковель УПП у Волинській області протокол серії ЕПР1 №733153 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, що проживає по АДРЕСА_1 , непрацюючої, РНОКПП НОМЕР_1 , 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 о 19:46 год. 30.07.2026 на 488 км АД М07 в порушення п.2.9.а Правил дорожнього руху керувала транспортним засобом - електросамокатом Xiaomi MI.COM M51JJ21C616919 в стані алкогольного сп`яніння, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В судовому засідання ОСОБА_1 свою винуватість заперечила, просила провадження в справі закрити. Надала пояснення аналогічні змісту своїх письмових пояснень. 

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суддя приходить до такого висновку.
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9.а Правил дорожнього руху встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ст. 266 КУпАП огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Доказами винуватості до протоколу додано результат алкотесту Драгер з результатом 2,47 проміле, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу, рапорт інспектора поліції, довідка про наявність посвідчення водія, відеозапис події.

Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 рухалася автомобільною дорогою, спочатку ведучи електросамокат поруч із собою, а потім ставала на нього та безпосередньо здійснювала керування. У цей час позаду рухався службовий автомобіль працівників поліції, останні спостерігали за характером руху ОСОБА_1 .
На відеозаписі зафіксовано, що під час безпосереднього керування електросамокатом ОСОБА_1 рухалася проїзною частиною, у тому числі по зустрічній смузі руху, при цьому характер її руху був нерівномірним та нестійким. Зокрема, траєкторія руху мала хаотичний характер, із відхиленнями в різні боки. Такий характер руху об`єктивно викликав у працівників поліції обґрунтовані сумніви щодо безпечності подальшого керування ОСОБА_1 електросамокатом та став підставою для її зупинки.
Після зупинки працівниками поліції у ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим їй запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. За результатами проведеного огляду зафіксовано стан алкогольного сп`яніння з показником 2,47 проміле. Безпосередньо після зупинки, відповідаючи на запитання працівників поліції, вона повідомила про вживання алкогольних напоїв.

Посилання ОСОБА_1 на те, що електросамокат не є транспортним засобом у розумінні статті 130 КУпАП, що відеозапис не є безперервним, а також що вона нібито не керувала електросамокатом, а лише вела його поруч із собою, а результати освідування є недопустимими доказами суд оцінює критично.
З відеозапису чітко вбачається як рух ОСОБА_1 пішки поруч із електросамокатом, так і моменти, коли вона ставала на електросамокат, приводила його в рух та безпосередньо ним керувала. Отже, факт керування електросамокатом не ґрунтується на припущеннях, а безпосередньо зафіксований на відеозаписі. 

Наданий відеозапис безперервно фіксує відповідний епізод руху електросамоката та охоплює як період безпосереднього керування ним ОСОБА_1 , так і період, протягом якого вона вела електросамокат поруч із собою. Із відеозапису вбачається послідовність зазначених подій, після чого рух припиняється.
При цьому суд звертає увагу, що надані відеозаписи складаються з двох окремих файлів, один з яких здійснено відеореєстратором службового транспортного засобу, а інший - камерою зовнішнього відеоспостереження, встановленою в районі проїзної частини. Тому їх тривалість та момент початку і завершення запису обумовлені технічними особливостями відповідних засобів відеофіксації та не свідчать про переривання чи вибіркове вилучення частини подій.
Зазначені відеозаписи фіксують саме той епізод руху, який має безпосереднє значення для встановлення обставин, що стали підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Після припинення руху електросамоката подальша фіксація подій здійснювалася вже нагрудними відеокамерами працівників поліції, записи з яких також долучені до матеріалів справи.
Отже, відсутність наданого єдиного безперервного відеофайлу від моменту початку руху до моменту зупинки особи не означає відсутності безперервності самого зафіксованого епізоду та не зменшує доказового значення відеозаписів. У сукупності вони послідовно відображають обставини руху електросамоката, момент безпосереднього керування ним ОСОБА_1 , припинення руху та подальші події після її зупинки. При цьому той факт, що ОСОБА_1 у певні моменти сходила з електросамоката та вела його поруч із собою, не виключає встановленого судом факту керування ним в інші моменти. Навпаки, відеозапис дає можливість чітко розмежувати періоди, коли вона переміщувалася пішки, та періоди безпосереднього керування електросамокатом.

Щодо доводів про правовий статус електросамоката як транспортного засобу. 
Закон України «Про дорожній рух» визначає правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища.
Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху мають право зокрема на: безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; вивчення норм і правил дорожнього руху. Учасники дорожнього руху зобов`язані зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» водій має право керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку. Водій зобов`язаний, зокрема, не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Узагальнюючи з наведених положень закону слід зробити висновок, що водієм є особа яка керує транспортним засобом, який пристосований для перевезення людей і пасажирів. Він є учасником дорожнього руху та має відповідні права й обов`язки. Зокрема водій зобов`язаний знати правила дорожнього руху, не допускати керування транспортним засобом у стані сп`яніння та не створювати небезпеку для інших учасників руху.
У сьогоденні технічний прогрес має значні досягнення у створенні та виробництві нових засобів, зокрема й засобів пересування за допомогою електродвигуна.
Правила дорожнього руху дають визначення механічним транспортним засобам, окремо мопедам, мотоциклам та велосипедам відповідно у п. 1.10 ПДР. Зокрема механічним транспортним засобом вважаються транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», низькошвидкісним легким електричним транспортним засобом визнається колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
На підставі дослідження відеозапису встановлено, що  ОСОБА_1 рухалась електросамокатом Xiaomi Mi.Com M51JJ21C616919 потужністю до 3кВт на проїзній частині дороги, призначеній для руху транспортних засобів, із створенням небезпеки для інших учасників дорожнього руху.
Отже, зазначений електросамокат, хоч і не належить до категорії механічних (технічних) транспортних засобів у розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, однак відповідає ознакам низькошвидкісного легкого електричного транспортного засобу, визначеного відповідним законодавством. 
Класифікація транспортного засобу — як механічного або як низькошвидкісного легкого електричного — має значення лише для визначення обов`язковості наявності посвідчення водія відповідної категорії, однак не впливає на кваліфікацію дій особи за статтею 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп`яніння.
Той факт, що засіб кваліфіковано як легкий електричний транспортний засіб, не виключає правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП у разі керування ним у стані алкогольного сп`яніння. Це обумовлено тим, що норма статті 130 КУпАП поширюється на керування транспортними засобами загалом, до категорії яких належить і низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - електросамокат.
Визначальним для кваліфікації дій особи за статтею 130 КУпАП є те, що транспортний засіб приводиться в рух за допомогою технічного двигуна, незалежно від його типу (електричного, двигуна внутрішнього згоряння чи іншого).
Отже, факт наявності у транспортного засобу технічного двигуна, що забезпечує його самостійний рух, є юридично достатньою підставою для віднесення такого засобу до об`єктів, керування якими підпадає під дію статті 130 КУпАП.
В такому випадку інші учасники руху ставляться до такого засобу саме як для транспортного засобу, враховують його у русі й дотримуються правил щодо нього. 
Відповідно до положень ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій, серед іншого, зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
У постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні статті 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Таким чином, електросамокат Xiaomi Mi.Com, в розумінні ст.ст. 130, 266 КУпАП є транспортним засобом, а його безпосереднє керування особою у стані алкогольного сп`яніння підпадає під дію статті 130 КУпАП.

Щодо результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820».
У судовому засіданні було задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування документів щодо відповідності та повірки приладу «Alcotest Drager 6820», за допомогою якого проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки, на думку останньої, попередня повірка приладу проводилася у жовтні 2025 року, а тому такий прилад, за твердженням захисту, мав проходити повірку не рідше одного разу на шість місяців.
З досліджених у судовому засіданні документів, наданих Управлінням патрульної поліції, встановлено, що прилад «Alcotest Drager 6820» пройшов повірку 31 жовтня 2025 року, при цьому строк чинності повірки визначено до 31 жовтня 2026 року. Надані документи також підтверджують відповідність зазначеного приладу встановленим вимогам та його допуск до застосування на території України.
Таким чином, на момент проведення 30 липня 2026 року огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння строк чинності повірки приладу «Alcotest Drager 6820» не закінчився.
Отже, результат огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного 30 липня 2026 року за допомогою приладу «Alcotest Drager 6820», суд вважає належним та допустимим доказом у справі, а доводи сторони захисту щодо необхідності визнання цього результату недопустимим — неспроможними.

У зв`язку із наведеним вище, суд відхиляє доводи і аргументи ОСОБА_1 , оскільки такі повністю спростовані дослідженими матеріалами справи. 

Враховуючи доведеність винуватості ОСОБА_1 , характер правопорушення, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним, як для самого порушника, так і для інших учасників дорожнього руху, та особу порушниці, стягнення на неї слід накласти у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
З порушниці згідно із ст.40^1 КУпАП слід стягнути судовий збір у відповідному розмірі.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накласти на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 (один) рік.
Штраф в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень підлягає стягненню на рахунок UA588999980313050149000003001 в Казначействі України (ЕАП) (МФО 899998, одержувач: ГУ ДКСУ у Волинській області, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу "адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху").
Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору на рахунок UA958999980313161206000003480 в Казначействі України (ЕАП) (отримувач ГУК у Волинській області/місто Любомль, код ЄДРПОУ 38009371, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу "судовий збір").
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови, а в разі її оскарження - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Несплата штрафу є підставою для примусового виконання постанови про стягнення штрафу у подвійному розмірі.
Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області        С.А. Шеремета