Компаніївський районний суд Кіровоградської області 
Справа № 391/417/26 
Провадження № 2/391/413/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.07.2026р.	селище Компаніївка	

Компаніївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Ревякіної О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 23000 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.02.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2082591 на суму 5000,00 грн строком 360 днів, право вимоги за яким перейшло до позивача на підставі договору від 21.07.2025. Відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі за кредитним договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 01.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та відповідних доказів.
Відповідач подав відзив та зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 5000 грн. Просив відмовити в стягненні нарахованих відсотків, сум за пенею/штрафами в зв`язку з проходженням служби в ЗСУ, про що надав копії документів про проходження військової служби. Також просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки справа є незначної складності та має типовий характер, позов складено за стандартним шаблоном, розмір витрат 13000 грн є неспівмірним зі складністю справи, обсягом реально виконаної роботи та ціною позову. 
Позивач направив відповідь на відзив, вказав, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн є обґрунтованими та співмірними зі складністю справи, просив задовольнити позов в повному обсязі.
Крім того, позивач після ознайомлення з відзивом, направив заяву про зменшення позовних вимог, просив вважати вірними наступні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором в сумі 5000 грн, судового збору в сумі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000 грн.
Клопотань про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступне.
Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, що передбачено ст.1054 ч.1 ЦК України.
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Судом встановлено, що 08.02.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено Договір № 2082591 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» шляхом підписання документів електронними підписами, відповідно якого кредитодавець надав відповідачу кошти у сумі 5000 грн строком кредитування 360 днів, стандартна процентна ставка 1% в день, знижена процентна ставка 0,97% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 23000 грн.
Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту до договору надання коштів у кредит 08.02.2025.
Факт перерахування коштів в сумі 5000 грн на картку, маска картки НОМЕР_1  за договором підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» від 22.07.2025.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, за Договором №2082591 від 08.02.2025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 21.07.2025 сума заборгованості відповідача становить 23150 грн., з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8150 грн сума заборгованості за відсотками; 10000 грн штрафні санкції.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості відповідача становить 23000 грн., з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 18000 грн сума заборгованості за відсотками;
21.07.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №21-07/2025 у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу права грошової вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21-07/2025 від 21.07.2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2082591 від 08.02.2025 в сумі 23150 грн., з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 8150 грн сума заборгованості за відсотками; 10000 грн штрафні санкції.
Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів обставини, які вказують, що відповідачу були надані грошові кошти. Такі кошти він використовував і в нього утворилась заборгованість.
За вказаних обставин позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за основною сумою боргу.
Згідно копії довідки в/ч НОМЕР_2 від 09.06.2026, копії військового квитка та копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.04.2022 відповідач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 з 22.04.2022 по теперішній час.
Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року у справі № 502/1438/18 зазначено, що пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.
Відповідач є військовослужбовцем з 22.04.2022 року по теперішній час, що підтверджується документально. Враховуючи проходження відповідачем військової служби в умовах воєнного стану, суд приймає подані відповідачем докази на підтвердження наявності у нього статусу військовослужбовця.
Отже, на дату укладення кредитного договору та нарахування процентів на відповідача поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», відтак відсутні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення з нього на користь позивача нарахованих процентів та пені/штрафу за договором №2082591 від 08.02.2025 року.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 - 4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Представником позивача були надані копії: договору №02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги №79 від 01.04.2026, загальна вартість послуг становить 13000 грн; тарифи на послуги, витяг з акту №33 про надання юридичної допомоги від 30.04.2026, в якому зазначений детальний опис робіт (наданих послуг) та сторонами погоджено прийняття правової допомоги загальною вартістю 13000,00 грн.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.
Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі № 340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.
Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони, віднесення справи до категорії малозначних, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, з огляду на розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, те, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час, сталу судову практику у спорах такого характеру, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу (доказів оплати) позивачем, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, враховуючи ціну позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором №2082591 від 08.02.2025 року в розмірі 5000 грн, судовий збір в сумі 2662,40 грн, витрати на правничу допомогу 4000 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», 03150, місто Київ, вул. Гедройця Єжи, будинок 6, офіс 521, код ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя          О.В. Ревякіна