Справа № 946/1591/26 
Провадження № 2/946/2861/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29.11.2017 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 889 грн. щомісячно, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 800 грн. щомісячно. На сьогоднішній день суттєво змінилися обставини, а саме, зросли ціни на продукти харчування, одяг та комунальні послуги, збільшилися витрати на навчання та розвиток дітей. Позивачка вказала, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3 років та не має достатнього доходу, отримує лише декретні виплати, що недостатньо для повного забезпечення потреб дітей. На даний час встановлений раніше розмір аліментів не забезпечує належного рівня утримання дітей. Враховуючи інфляцію, підвищення вартості продуктів харчування, одягу, лікування, комунальних послуг та інших необхідних витрат, 3000 грн на дитину є мінімально сумою, яка частково покриває необхідні витрати на утримання дітей. Відповідач є працездатною особою, перебуває у працездатному віці та має реальну можливість працювати і отримувати дохід, однак належної матеріальної участі в утриманні дітей не бере. Також, у 2025 році, донька ОСОБА_4 потребувала стоматологічного лікування. Позивачкою було сплачено 4200 грн. за реставрацію зубів, що підтверджується планом лікування виданий клінікою Vitaline та квитанцією від банка ПУМБ. Проте, лікування не завершено: за попередніми розрахунками, подальше стоматологічне лікування потребує 34900 грн. Вказані витрати є необхідними для підтримки здоров`я дитини та ї нормального розвитку, у зв`язку з чим просить суд збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням суду від 29.11.2017 року, справа № 502/1881/17, та визначити їх у розмірі 3000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму з урахуванням інфляційних процесів, постійного зростання цін на продукти харчування, одяг, комунальні послуги та лікування. Також, стягнути з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на лікування дитини у розмірі 2100 грн. Стягувати аліменти у новому розмірі з дня подачі позову, судові витрати покласти на відповідача.
20.04.2026 року та 10.07.2026 року позивачка надала суду відповідь на відзив на позовну заяву та заперечення на заяву (відзив) відповідача, в яких вказала, що відповідач не надає фінансової допомоги на утримання дітей, окрім сплати аліментів, їх потреби не забезпечує, участь у житті дітей не приймає.
Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність.
22.04.2026 року та 29.04.2026 року відповідач надав суду відповідач надав суду відзив на позовну заяву та заперечення на позовну заяву, в яких вказав, що з зазначеною сумою збільшення аліментів, яку бажає стягувати позивачка з нього він частково не погоджується. Зазначає на обставини, які позивачка не вказує у позовній заяві, а саме, що внаслідок воєнного стану він не має постійної роботи та постійного заробітку/доходу. Окрім оплати аліментів, він додатково надає дітям фінансову допомогу, купує по запиту необхідні речі, які вони просять. Щодо стягнення додаткових витрат на лікування дитини вказав, що позивачка повинна сплатити судовий збір розмірі 1% від заявленої суми але на дитину. Вказав, що він завжди по телефонному дзвінку додатково допомагає утримувати фінансово дітей. У серпні 2025 року, коли донька потребувала медичної допомоги, він взяв у борг кошти та сплатив всю суму боргу аліментів. Звертає увагу на обставини, які впливають на його матеріальний стан: він не має постійної роботи, у зв`язку з воєнним станом, роботодавці не бажають брати на постійну роботу чоловіків мобілізаційного віку; він проживає разом з батьками і їх теж підтримує фінансово. Відповідач зазначає, що його нестабільного, періодичного заробітку ледь достатньо на сплату комунальних оплат, закупівлю ліків для батьків та продуктів харчування. При встановлені розміру аліментів суд повинен ураховувати матеріальний стан відповідача та його стан здоров`я, а також чи є на утримані інші особи. Він маю можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у сумі по 2000 грн. на кожну дитину, погоджується сплатити витрати на лікування доньки сумі 2100 грн., але вважає, що судовий збір за додаткові витрати у сумі 1331,20 грн. слід розподілити між сторонами, так як це питання було вирішено у добровільному порядку. Враховуючи викладене, просить суд частково задовольнити позовну заву ОСОБА_1 до нього та стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, з дня набрання законної сили рішенням суду, стягнути з нього частину судового збору. В решті позовних вимог відмовити із-за необґрунтованості та відсутності доказів.
13.07.2026 року відповідач надав суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та письмові пояснення, в якій вказав, що повивач приховує істотні обставини, намагаючись ввести суд в оману. А саме, існують: 1. Систематичне перешкоджання у вихованні та спілкуванні з дітьми. З моменту розірвання нашого шлюбу у 2017 році позивач чинить штучні перешкоди в спілкуванні з дітьми та повністю блокує зв`язок. Відповідач ніколи не ухилявся від своїх батьківських обов`язків. Більше того, був змушений офіційно боротися за право бачити дітей: 27.03.2018 року звернувся до Служби у справах дітей про усунення перешкод спілкуванні з дітьми на підставі рішення якого було прийнято розпорядження в.о. голови райдержадміністрації № 599 від 22.12.2017 року, 02.04.2018 року змушений звернутися до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дітей (справа № 502/547/18). 2. Добросовісність та забезпечення дітей майном. Після розлучення він проявив добру волю та залишив позивачу і дітям усе нажите майно — житловий будинок у селі, придбаний у шлюбі в 2010 році (де досі зареєстрований), повністю укомплектований для життя. Сам переїхав до батьків у м. Кілія, проте позивач розпорядилася цим майном інакше: пустила жити у будинок сторонніх людей, а дітей на тривалий час під час своєї служби за контрактом у 2018 році залишила на свою старшу сестру. Коли позивачка дозволяла, він завжди забирав дітей до себе в м. Кілія, де вони перебували в належних умовах, купував їм одяг, дарував коштовні подарунки, возив на оздоровлення до моря та повністю забезпечував їх усім необхідним під час їхнього перебування з ним. Користуючись введенням воєнного стану в Україні та знаючи, що відповідач є невиїзним із міста Кілія, позивачка повністю заблокувала телефони дітей, змінила їхнє місцезнаходження та позбавила будь-якої можливості відповідача бачити сина та доньку. З огляду на викладене, вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 просить задовольнити частково, встановивши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 гривень щомісячно на двох дітей (по 2000 грн на кожну дитину).
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що її діти та діти позивачки разом ходять до однієї шкоди та вона жодного разу не бачила батька дітей, відповідача по справі. Позивачка сама утримує дітей. Діти інколи хворіють простудою. 
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Вислухавши позивачку вивчивши матеріали справи, свідка, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Василівської сільської ради Кілійського району Одеської області 04.05.2011 року, актовий запис №06 від 04.05.2011 року, та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління я юстиції в Одеській області 20.01.2015 року, актовий запис №22 від 20.01.2015 року (а.с.8).
Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29.11.2017 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 889,00 грн., починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 800,00 грн., починаючи з 11.10.2017 року і до досягнення дитиною віку повноліття, а саме, до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Рішення суду набрало чинності 12.12.2017 року (а.с.9-10).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 17.04.2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 мають малолітню дитину – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6).
Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 19.07.2025 року старший солдат ОСОБА_1 вибула у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, з 20.07.2025 року по ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.24).
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів змінився матеріальний стан платника та одержувача аліментів. 
Належних доказів наявності на утриманні відповідача інших осіб суду не надано.
Суд не приймає до уваги твердження відповідача, що він не має постійної роботи, має не стабільний періодичний заробіток, частково фінансово утримує батьків, оскільки дані обставини не звільняють його від передбаченого ст. 199 СК України обов`язку сплачувати аліменти наутримання неповнолітніх дітей. 
Разом із тим, доказів в підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі, заявленому у позові, позивачкою суду надано не було.
Інших обставин, які мають істотне значення для справи та впливають на висновок суду, не встановлено та відповідних доказів не надано.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, аналізуючи надані суду докази, суд дійшов висновку, щоможливе частково задовольнити позовні вимоги про зміну розміру аліментів, змінити розмір аліментів, визначених рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29.11.2017 року, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітній дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 2500,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.
Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
На лікування неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачкою було сплачено 4200 грн. за реставрацію зубів, що підтверджується ОСОБА_9 лікування, виданий клінікою Vitaline (а.с.12-13) та квитанцією від 27.08.2025 року банку ПУМБ (а.с.14).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачка несе додаткові витрати на утримання дитини у зв`язку з її хворобою, а тому відповідач повинен приймати участь у додаткових витратах та половина суми даних витрат, оскільки у батьків рівна відповідальність щодо утримання дитини, у сумі 2100,00 грн., має бути стягнута з відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки частину додаткових витрат на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у сумі 2100,00 грн, сплата яких підтверджена належними та допустимими доказами.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України»).
За ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Керуючись ст.ст. 180, 182, 183, 184, 185, 191, 192 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-83, 95, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 272 -279, 281, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат – задовольнити частково.
Визначений рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29 листопада 2017 року розмір аліментів змінити та стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти у твердій грошовій сумі розмірі по 2500,00 (дві тисячі п`ять тисяч) гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішення законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , додаткові витрати на неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 2100,00 (дві тисячі сто гривень нуль копійок) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , в дохід держави судовий збір в розмірі 1331,20 (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок) гривень, зарахувавши до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: | Т.П.Пащенко