ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2026 р. справа № 300/2488/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця Соболик Оксана Василівна, до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (позивач), в інтересах якого діє представниця Соболик Оксана Василівна (представниця позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) (відповідач), за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (третя особа), в якому просить:
- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях щодо повернення заяви ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності під час виконання службових обов`язків без розгляду;
- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано Франківській та Закарпатській областях повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги і додані до неї документи та прийняти рішення - висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності під час виконання службових обов`язків в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності (травмою). Однак відповідач листом від 14.01.2026 №31/28/38-692-2026 повернув позивачу матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання згідно з відповідним Порядком №850. На думку представниці позивача, такі дії Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях є протиправними, адже Порядком №850 від 21.10.2015 передбачено лише 2 варіанти дій МВС України щодо заяв про отримання одноразової грошової допомоги, а саме призначити або відмовити у її призначенні. Тобто у відповідача відсутні повноваження щодо повернення документів до опрацювання, а лист відповідача, за наслідком розгляду документів позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги, за змістом та формою не може вважатися рішенням про відмову. Також представниця зауважує, що в даному випадку основним елементом для визначення права на отримання одноразової грошової допомоги є наявність причинно-наслідкового зв`язку між отриманою травмою, яка пов`язана із проходженням служби, та частковою втратою працездатності незалежно від того, коли така втрата працездатності наступила (під час проходження служби чи ні). Більше того, Закон №580-VIII не визначає таку правову підставу для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги як встановлення часткової втрати працездатності після звільнення зі служби в поліції. Відтак, зазначена відповідачем підстава для повернення без розгляду позивачу його заяви не може бути визнана обґрунтованою.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2026 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 
08.05.2026 на адресу суду від Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. 
Представник зазначив, що 16.10.2025 позивач звернувся із заявою до регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що отримав інвалідність ІІІ групи. 23.10.2025 Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) скеровано висновок для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 до Відділу координації пенсійних питань МВС України, про що повідомлено позивача. В подальшому Відділом координації пенсійних питань МВС України (супровідний лист №52826/51-2024 від 17.12.2025) матеріали справи позивача повернули до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), згідно вимог пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Представник зазначає, що відповідач – це особа, яка, на думку позивача, або відповідного уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Водночас, підставою для звернення позивача до суду слугувало те, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) повернув матеріали позивачу відповідно до п. 9 Порядку. До регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) з питань, порушених у позовній заяві, позивач не звертався, будь-яких відмов не отримував. На думку представника, у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив таке.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 06.09.2024, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.11).
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках №043949, яка видана Івано-Франківським бюро медико-соціальної експертизи, встановлено позивачу 30% втрати працездатності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 13).
Позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності (травмою).
23.10.2025 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) направив документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги до Міністерства внутрішніх справ (а.с. 67-68).
Відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України листом від 17.12.2025 №52826/512025 повернув на доопрацювання матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з Порядком. У листі зазначено, що у п.9 копії виписки з акта огляду МСЕК від 04.12.2024 №479396 вказано, що причиною інвалідності заявника є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ з діагнозом, зазначеним у п.12: наслідки перенесеної ЧМТ (2002 р.) у вигляді післятравматичної гіпертензійної енцефілопатії І-ІІ. Водночас, у п.12 копії свідоцтва про хворобу заявника від 22.12.2006 №364, діагноз «післятравматична (ЗЧМТ, струс головного мозку у 2002 р.) енцефалопатія 1 (першої) стадії зі стійким цефалічним, вегетосудинним та гідроцефальним синдромами» визнано таким, що пов`язаний із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків. При цьомуп.12 Свідоцтва містить перелік захворювань, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ, проте жодного захворювання із цього переліку немає у Виписці. Отже, має місце невідповідність причини інвалідності заявника, зазначеної у виписці, переліку діагнозів та їх причинному зв`язку, що зазначені у свідоцтві (а.с.119-120).
Надалі, Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) листом від 14.01.2026 №31/28/38-692-2026 повідомляє позивача про повернення матеріалів щодо призначення одноразової допомоги на доопрацювання згідно з Порядком №850, з підстав невідповідності причини інвалідності заявника, зазначеної у виписці, переліку діагнозів та їх причинному зв`язку, що зазначені у свідоцтві (а.с.14). 
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо повернення заяви про виплату одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності під час виконання службових обов`язків без розгляду, позивач, в інтересах якого діє представниця, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі -Закон №580-VIII), відповідно до частини першої статті 97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до абзаців 2, 3 пункту 15 Прикінцевих та Перехідних положень Закону №580-VIII за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.
Відповідно до абзацу третього пункту 15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Згідно із частиною шостою статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Пунктом 1 Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (далі - Порядок № 850) передбачено, що ці Порядок та Умови визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
За змістом пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:
250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;
200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;
150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно із пунктом 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;
довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії:
довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пунктом 8 Порядку № 850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:
витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;
витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
За приписами пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:
учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;
учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;
навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);
подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 565-ХІІ, виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі № 822/2597/17, від 21.06.2018 у справі № 822/31/18, від 28.08.2018 у справі № 804/6297/17, від 07.09.2018 у справі № 357/9387/16-а, від 19.09.2018 у справах № 750/2250/17, № 530/1280/17, № 806/1200/16, від 18.10.2018 у справах № 369/13187/17, № 809/395/18, від 29.10.2018 у справі № 806/881/18, від 14.11.2018 у справі № 821/182/18, від 11.12.2018 у справі № 379/497/17, від 31.01.2019 у справі № 822/1883/18, від 20.02.2019 у справі № 822/1883/18, від 31.03.2020 у справі № 824/1046/17-а, від 22.09.2022 у справі № 380/12913/21, від 13.10.2022 у справі № 380/13558/21.
Крім того, за змістом пункту 9 Порядку № 850 рішення про відмову в призначенні грошової допомоги МВС України приймає лише у випадках, передбачених пунктом 14 цього Порядку.
Із системного аналізу Порядку № 850 можна дійти висновку про те, що чинне законодавство передбачає чіткий алгоритм дій щодо порядку та умов призначення і виплати відповідної одноразової грошової допомоги, а також чітко регламентовані повноваження керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції (у даному випадку відповідача), а також МВС України за результатами розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності (травмою). 
Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях було скеровано висновок про призначення одноразової грошової допомоги разом з документами до Відділу координації пенсійних питань МВС України (а.с.117-118).
З листа Відділу координації пенсійних питань МВС України від 17.12.2025 № 52826/512025 вбачається, що за результатами розгляду матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з Порядком №850 повторно повернуто на доопрацювання (а.с. 119-120).
Надалі Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях листом від 14.01.2026 №31/28/38-692-2026 повідомлено ОСОБА_1 про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги згідно з Порядком на доопрацювання (а.с.14). 
Суд звертає увагу, що обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України. Тобто рішенням, яке безпосередньо впливає на права позивача є рішення Міністерства внутрішніх справ. В даному випадку саме Відділом координації пенсійних питань МВС України було повернуто матеріали справи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги.
При цьому суд зауважує, що Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях (філія ГСЦ МВС) у межах своїх повноважень подає МВС документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та Умов, а також висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції, проте не приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги.
Отже, оскільки відповідач у межах своїх повноважень подав до МВС документи, а також висновок щодо виплати грошової допомоги, за наслідок розгляду яких Відділом координації пенсійних питань МВС України було прийнято рішення про повернення матеріалів справи позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги на доопрацювання, що безпосередньо впливає на права позивача, тому суд доходить висновку, що позивач звернувся до неналежного відповідача.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.
Згідно із ч. 1 ст. 46 КАС України, сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.
Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Відповідно до статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.
Із аналізу наведеного положення права слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати відповідне клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
Матеріалами справи стверджується, що позивач не звертався до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача на належного.
В той же час, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. А пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача. При цьому, вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов.
Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю до вказаного відповідача.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вище наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представниця Соболик Оксана Василівна, до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС), за участю третьої особи Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Гомельчук С.В.