П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2955/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик Віталій Володимирович 
Суддя-доповідач - Боровицький О. А. 
08 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Боровицького О. А. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" до Одеської митниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, ТОВ "ХМІЛЬНИЦЬКЕ" зареєстроване як юридична особа. Основним видом діяльності ТОВ "ХМІЛЬНИЦЬКЕ" за КВЕД є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
01.07.2025 року між ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» (Продавець) та ASTARTA TRADING LTD (Покупець) укладено Контракт №КНМ/CROP/2025/26, відповідно до якого Продавець зобов`язується бере зобов?язання поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар, найменування, асортименті, вартість, строки та умови поставки якого будуть визначатися в Додатка до цього Контракту, які є його невід?ємною частиною.
11.09.2025 року між ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» (Продавець) та ASTARTA TRADING LTD (Покупець) укладено Додаток №1 до Контракту №КНМ/CROP/2025/26 від 11.09.2025 року, відповідно до п. 1.1 Продавець зобов`язаний поставити, а Покупець прийняти та оплатити насіння ріпаку вищого та/або першого класів, насипом, українського походження, врожаю 2025року в кількості 1523,35 тон, загальною вартістю 548 406 доларів США, в строк до 30 вересня 2025року на умовах морський торговельний порт Південний, М.В.Карго ТОВ та/або морський торговельний порт Чорноморськ, РИСОІЛ ТЕРМІНАЛ СП ТОВ (згідно Інкотермс 2010).
18.09.2025 року декларантом оформлено та подано разом із пакетом супровідних документів періодичну митну декларацію № 25UA500090010577U3 типу ЕК 10 РР щодо товару - насіння ріпаку харчового, 1-го класу, врожаю 2025 року, без ГМО, не для сівби, насипом, показники якості якого відповідають ДСТУ 4966:2008.
У зазначеній декларації вказано, що торгівельна марка (знак) товару відсутня, країна виробництва - Україна (UA), виробник - ТОВ «ХМІЛЬНИЦЬКЕ», маса товару становить 1523350 кг, митна вартість - 22 591091,60 грн., курс валют - 41,1941.
Також, у графі 33 зазначено "код УКТ ЗЕД 1205 10 90 00", у графі 36 «Преференція», зазначеної митної декларації, відмітка про наявність пільг відсутня.
Згідно із зазначеною митною декларацією № 25UA500090010577U3, у графі 47 "Розрахунок податків" визначено основу нарахування у розмірі - 22 591091,60 грн. вказано 10% - 2 259109,16 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № С8-33971 від 18.09.2025 року ТОВ «ХМІЛЬНИЦЬКЕ» сплачено на рахунок Одеської митниці передоплату (доплата) за митне оформлення у сумі 2 690 000,00 грн.
25.09.2025 року декларантом подано до Одеської митниці Додаткову митну декларацію 25UA500090010904U3 до періодичної митної декларації 25UA500090010577U3 від 18.09.2025 року, в якій в графі 42 визначена митна вартість товару за ціною контракту, в розмірі 547 200,00 доларів США, а в графі 45 вартість товару в гривневому еквіваленті – 22 659 825,60 гривень.
У графі 33 зазначено код УКТ ЗЕД 1205 10 90 00, у графі 36 «Преференція», зазначеної митної декларації, відмітка про наявність пільг відсутня.
Згідно із зазначеною митною декларацією 25UA500090010904U3, у графі 47 "Розрахунок податків" визначено основу нарахування у розмірі 22 659 825,60 грн., ставку мита - 10% та суму митних платежів - 2265982,56 грн.
02.01.2026 року ТОВ «ХМІЛЬНИЦЬКЕ» звернулося до Одеської митниці із заявою №13, у якій зазначило, що при митному оформленні ПМД №25UA500090010577U3 від 18.09.25 року помилково вказано код митних платежів в графі "47" в 5-й колонці, а саме код « 01», що спричинило списання коштів до державного бюджету в розмірі 2 259 109,16 грн. Після відвантаження партії товару по вказаній ПМД було отримано експортні висновки виробника товару (UAD50500R470 від 25.11.2025 року) від Вінницької ТПП та оформлено на підставі додаткову митну декларацію №25UA500090010904U3 від 25.09.2025 року під кожну партію товару з пільговою ставкою мита для виробника відповідно Постанови КМУ №1256 від 03.10.25 року.
В додаткову митну декларацію №25UA500090010904U3 від 25.09.2025 року оформлено з відповідною відміткою в графі 37 про завершення навантаження (код ZZ84) по ПМД №25UA500090010577U3 від 18.09.2025 року.
Враховуючи наведене, позивач просив повернути помилково сплачені до державного бюджету кошти у розмірі 2 265 982,56 грн. відповідно оформленої Додаткової митної декларації: 25UA500090010904U3 від 25.09.2025 року.
До заяви подано наступні документи:
- Періодичну митну декларацію № 25UA500090010577U3;
- Додаткову митну декларацію № 25UA500090010904U3;
- Експертний висновок про походження товару №UAD50500R470 від 25.11.2025 року, підготовлений Вінницькою Торгово-промисловою палатою, згідно якого підтверджено, що насіння ріпаку 1-го класу в кількості 1520,00 тон, кодом УКТ ЗЕД 1205109000, що експортується згідно Контракту №КНМ/CROP/2025/26 від 01.07.2025 року на підставі митної декларації № 25UA500090010904U3 від 25.09.2025 року вирощене та зібране підприємством ТОВ «ХМІЛЬНИЦЬКЕ» на орендованих землях Хмільницького та Літинського районів Вінницької області.
У відповідь на вказану заяву, Одеська митниця листом №7.10-4/15-01/13/1094 від 26.01.2026 року повідомила, що оформлення товарів здійснене за митними деклараціями ЕК 10 ДР № 25UA500090010904U3 від 25.09.2025 року та ЕК 10ДР № 25UA500090010905U2 від 25.09.2025 року. На момент вивезення цього товару за межі митної території України механізм документального підтвердження, необхідного для надання звільнення від сплати вивізного (експортного) мита сільськогосподарським товаровиробникам при здійсненні експорту власно вирощеної сільськогосподарської продукції визначений Постановою №1256 був відсутній, що унеможливлювало практичне застосування положень Закону №4536 в частині звільнення від сплати вивізного (експортного) мита.
Вважаючи протиправною бездіяльність Одеської митниці щодо не формування та не подання до органу Державної казначейської служби України електронного висновку про повернення ТОВ «ХМІЛЬНИЦЬКЕ» з державного бюджету надміру сплаченої суми митного платежу у розмірі 2 265 982,56 грн. на розрахунковий рахунок у банку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13 березня 2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України), Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України) та іншими законами України з питань оподаткування.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про інтегроване запобігання та контроль промислового забруднення" та з метою удосконалення окремих положень податкового законодавства" від 16.07.2025 року № 4536-IX, з наступними змінами та доповненнями, внесено зміни, у тому числі до Закону України "Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур", який доповнено статтею 1-1 (набрала чинності 03.09.2025).
Абзацом третім цієї статті передбачено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
Ключовим у даній справі є реалізація права позивача на звільнення від сплати вивізного мита власно вирощеної сільськогосподарської продукції, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до абзацу першого підпункту 46.1. статті 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до податкових декларацій для цілей нарахування та/або сплати податкових зобов`язань (абзац другий цього ж підпункту).
Пунктом двадцятим частини першою статті 4 МК України визначено, що митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митний режим, у який вона бажає помістити товари, та до якої внесено відомості залежно від митних формальностей, встановлених цим Кодексом для митних режимів.
Митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (п.23 ч.1 ст.4 МК України).
Як визначено п.24 ч.1 ст.4 МК України, митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За приписами частин першої статті 257 МК України "Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта.".
Відповідно до частини першої статті 258 Митного кодексу України "Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим. Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим.".
Наведені норми у своїй сукупності вказують на те, що митне оформлення та митний контроль здійснюється на підставі митної декларації, яка заповнюється особою або представником такої.
Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 14 серпня 2012 року за № 1372/21684, з наступними змінами та доповненнями, затверджено Порядок заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа.
Згідно розділу ІІ цього Порядку Графа "36" Преференція заповнюється при декларуванні товарiв, на якi встановлено вивiзне мито.
У графі, продовжується у цьому розділі, зазначається відповідно до класифікатора звільнень від сплати вивізного мита тризначний цифровий код пільги в обкладенні товару вивізним митом, передбаченої законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД і класифікованого в графі 33 МД. При відсутності відповідних пільг у графі проставляється « 000».
Наказом Міністерства фінансів України "Про внесення зміни до Класифікатора звільнень від сплати вивізного мита" від 05.09.2025 № 455, доповнено Класифікатор звільнень від сплати вивізного мита, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 вересня 2012 року № 1011, новою позицією: "Сільськогосподарська продукція, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, власно вирощена сільськогосподарськими товаровиробниками, а також членами сільсько-господарських кооперативів"; код пільги "063".
Як вже встановлено судом, 18.09.2025 року декларантом оформлено та подано разом із пакетом супровідних документів періодичну митну декларацію № 25UA500090010577U3 в якій задекларовано товар, визначено митну вартість та у графі 36 «Преференція» зазначено, що пільги не застосовано.
25.09.2025 року декларантом подано до Одеської митниці Додаткову митну декларацію 25UA500090010904U3 до періодичної митної декларації 25UA500090010577U3 від 18.09.2025 року, в якій у графі 36 «Преференція», відмітка про наявність пільг відсутня.
Враховуючи, що як у періодичній митній декларації від 18.09.2025 року, так і в додатковій митній декларації від 25.09.2025 року у графі 36 «Преференція» не було зазначено код пільги 063, для вирішення даного спору визначальним є встановлення того, чи реалізував позивач передбачене статтею 269 МК України право на звернення до митного органу щодо внесення змін до відомостей, зазначених у митних деклараціях, з метою застосування відповідної пільги зі сплати вивізного мита.
Так, частиною 1 та 2 статті 269 МК України визначено, що за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. У разі відмови у наданні такого дозволу митний орган зобов`язаний невідкладно, письмово або в електронному вигляді, повідомити декларанта про причини і підстави такої відмови.
Внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
Згідно положень ч.7 ст.269 МК України, порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статей 257, 260 та 269 Митного кодексу України та підпункту 195.1.1 пункту 195.1 статті 195, пункту 200.8 статті 200 Податкового кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450 затверджено Положення про митні декларації (далі - Положення № 450).
Абзацом першим пункту 37 Положення 450 встановлено, що після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом:
- подання з метою сплати митних платежів у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової декларації та оформлення її митним органом;
- подання з метою продовження строку тимчасового ввезення товарів з частковим звільненням від оподаткування митними платежами, для сплати рівними частинами податку на додану вартість у разі надання розстрочення сплати податку на додану вартість під час ввезення на митну територію України устаткування та обладнання на підставах, визначених Податковим кодексом України, а також у випадках, визначених Митним кодексом України, декларантом або уповноваженою ним особою додаткової митної декларації та оформлення її митним органом;
- заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування за формою згідно з додатком 4.
Згідно із абзацом другим цього ж пункту передбачено, що внесення змін до митної декларації за формою єдиного адміністративного документа шляхом оформлення аркуша коригування здійснюється в порядку, що встановлюється Мінфіном. Після оформлення аркуша коригування, продовжується, його електронний примірник з використанням електронного підпису посадової особи митного органу чи електронної печатки митного органу, які базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, вноситься до систем, що забезпечують функціонування електронних інформаційних ресурсів митних органів, посадовою особою митного органу, що його оформила, та передається Держмитслужбою ДПС згідно з пунктом 32 цього Положення.
Оформлений митним органом аркуш коригування є невід`ємною частиною відповідної митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа.
Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:
- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;
- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;
- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;
- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.
Тобто, аркуш коригування заповнюється та оформлюється, зокрема, при необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу.
Таким чином, законодавством передбачено спеціальний механізм виправлення відомостей, зазначених у митній декларації після завершення митного оформлення товарів, у тому числі у випадках, коли таке виправлення пов`язане з необхідністю повернення надмірно сплачених митних платежів. Реалізація такого механізму здійснюється за ініціативою декларанта шляхом подання відповідного письмового звернення до митного органу.
Отже, для правильного вирішення даного спору підлягає встановленню, чи звертався позивач до митного органу із заявою про внесення змін до митних декларацій у порядку статті 269 МК України та пункту 37 Положення № 450 з метою відображення у графі 36 «Преференція» коду пільги 063 та повернення надмірно сплаченого вивізного мита.
Водночас матеріали справи не містять доказів реалізації позивачем передбаченого статтею 269 МК України права на ініціювання внесення змін до митних декларацій.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у порядку, встановленому Бюджетним та Податковим кодексами України, та має похідний характер від встановлення факту наявності відповідних правових підстав для такого повернення.
Зокрема, підставами для повернення є, серед іншого, зміна або визнання недійсною митної декларації, а також інші випадки, прямо передбачені митним законодавством.
Водночас реалізація права на повернення сум митних платежів здійснюється за заявою платника податків у встановленому законом порядку та в межах визначених строків.
Отже, зміна митної декларації (визнання її недійсною) є необхідною юридичною передумовою як виникнення у платника права на повернення, так і виникнення у митного органу обов`язку сформувати та подати висновок казначейству.
Разом з тим, як вже зазначено судом вище, Митні декларації № 25UA500090010577U3 та № 25UA500090010904U3 не змінені й не визнані недійсними, у графі 36 кожної з них залишається код « 000», а тому сплачена сума за чинними деклараціями не набула статусу надміру сплаченої, і підстава для формування висновку про повернення не виникла.
Суд враховує, що звільнення від сплати вивізного (експортного) мита, передбачене статтею 1-1 Закону України «Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур» (у редакції Закону № 4536-IX), не застосовується автоматично, а реалізується декларантом шляхом заявлення коду пільги « 063» у графі 36 митної декларації відповідно до Класифікатора звільнень від сплати вивізного мита.
Більше того, у заяві від 02.01.2026 № 13 позивач сам зазначив про помилкове внесення відомостей до митної декларації. Виявлення декларантом помилки у відомостях декларації є підставою для її виправлення у визначеному законом порядку, а не для безпосередньої вимоги повернення коштів поза цим порядком.
Законодавець установив чіткий механізм виправлення відомостей митної декларації. За частинами першою, другою статті 269 МК України відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу - як до моменту завершення митного оформлення, так і протягом трьох років з дня його завершення. Після завершення митного оформлення зміни вносяться, зокрема, шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування (абзац перший пункту 37 Положення № 450), який застосовується в разі необхідності виправлення відомостей, пов`язаних із доплатою або поверненням митних платежів.
Позивач цією процедурою не скористався, із заявою про надання дозволу на внесення змін до митних декларацій (оформлення аркуша коригування) у порядку статті 269 МК України до митного органу не звертався, а звернувся одразу із заявою про повернення сплачених коштів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відсутні передбачені законом підстави для визнання сплачених сум митних платежів помилковими або надміру сплаченими, а отже і для їх повернення у заявленому порядку.
Разом з тим, суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам відповідача, що на момент фактичного вивезення товару механізм підтвердження права на пільгу, визначений постановою КМУ № 1256 від 03.10.2025, ще не діяв, що виключає можливість застосування відповідних положень Закону.
Так, 03.10.2025 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №1256 Деякі питання підтвердження власного вирощування окремих видів сільськогосподарської продукції для цілей експорту, яка набрала чинності 05.10.2025р.
Пунктом 1 (підпункт 1 та 2) Постанови визначено, що сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують зазначену сільськогосподарську продукцію, вирощену членами таких кооперативів (далі - експортери), митні органи, Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати визнають, що експертний висновок про походження товару, виданий експортеру Торгово-промисловою палатою України або регіональною торгово-промисловою палатою (далі - експертний висновок), є документом, що підтверджує право такого експортера на пільгу із сплати вивізного (експортного) мита, передбачену статтею 1-1 Закону України Про ставки вивізного (експортного) мита на насіння деяких видів олійних культур.
Експертні висновки для цілей цієї постанови видаються експортерам Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами на кожну окрему партію сільськогосподарської продукції, що експортується.
Суд не погоджується з такими твердженнями відповідача та вважає, що на момент пропуску вказаного товару через митний кордон чинними були пільги передбачені Законом України №4536-ІХ від 16.07.2025 року, відповідно до яких сільськогосподарські товаровиробники, які експортують власно вирощену сільськогосподарську продукцію, що класифікується за кодами 1201 та 1205 згідно з УКТ ЗЕД, а також сільськогосподарські кооперативи, які експортують таку сільськогосподарську продукцію, вирощену членами такого кооперативу, звільняються від сплати вивізного (експортного) мита, передбаченого цією статтею.
З урахуванням викладеного, відсутність на момент митного оформлення затвердженого Кабінетом Міністрів України підзаконного порядку підтвердження власного вирощування не може нівелювати чи обмежувати прямо встановлене законом право на звільнення від сплати вивізного (експортного) мита, передбачене статтею 1-1 Закону України № 4536-IX.
Разом з тим, наявність такого матеріального права сама по собі не означає його автоматичної реалізації у митних правовідносинах, оскільки порядок його застосування визначається спеціальним митним законодавством.
У цьому контексті суд звертає увагу, що реалізація права на звільнення від сплати митних платежів у межах конкретної зовнішньоекономічної операції здійснюється шляхом його заявлення під час декларування товару та відображення відповідних відомостей у митній декларації, зокрема у графі «Преференція», або шляхом внесення змін до митної декларації у порядку статті 269 Митного кодексу України.
За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Щодо інших доводі, колегія суддів зазначає, що у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії», заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.
Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмільницьке" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Боровицький О. А.
Судді | | | Ватаманюк Р.В.    Курко О. П.