Справа № 127/20239/26
Провадження № 3/127/4071/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2026 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №147011 від 31.05.2026, громадянин ОСОБА_1 , 31.05.2026 близько 07.30 год., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, чим своїми діями заподіяв шкоду здоров`ю, внаслідок чого у неї погіршилось самопочуття, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, але надав суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи провести у його відсутність, вину не визнає, просить провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного діяння на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Потерпіла ОСОБА_2 та її захисник - адвокат Антонюк Ю.М. в судовому засіданні просили притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Потерпіла ОСОБА_2 суду пояснила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , але вони не проживають разом протягом тривалого часу. Близько трьох років між ними тривають конфлікти, причиною яких є те, що ОСОБА_1 вимагає, щоб вона відмовилася від частки у їхньому спільному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .Через це він морально тисне на неї, переслідує її. У зв`язку із такою поведінкою ОСОБА_1 , подруги з роботи постійно її зустрічають на зупинці та супроводжують до місця роботи. Так, 31.05.2026 близько 07.30 год., подруга, яка повинна була її зустріти на зупинці затрималася.  ОСОБА_2 йшла на роботу на ринок «Привокзальний» за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 1, де її перестрів ОСОБА_1 та повідомив, що за спокій треба платити, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував, шарпав за одяг. Після чого вже підбігла подруга, зробила йому зауваження і ОСОБА_1 втік.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона працює разом з ОСОБА_2 на ринку «Привокзальний» та більше року постійно її зустрічає на роботі, оскільки останню переслідує її чоловік ОСОБА_1 31.05.2026 свідок ОСОБА_3 трохи спізнилася на роботу, але побачила, як близько 07.30 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 кричав на ОСОБА_2 , шарпав за одяг. Такі дії ОСОБА_1 вчиняє відносно ОСОБА_2 постійно.
Свідок ОСОБА_4 пояснила, що працює разом з ОСОБА_2 на ринку «Привокзальний». У той день, 31.05.2026, вона не працювала, але їхала у село і була близько 07.30 год. на автобусній зупинці біля ринку «Привокзальний», який розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, 1 та бачила як ОСОБА_1 в черговий раз переслідував її подругу ОСОБА_2 , «простягав руки», хотів бити.Повідомила, що ОСОБА_1 вимагає постійно гроші від ОСОБА_2 за те, що він не буде її чіпати. Такі дії ОСОБА_1 вчиняє відносно ОСОБА_2 постійно.
Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_2 та її захисника - адвоката Антонюк Ю.М., свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення такого припису.
Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в умисному вчиненні будь-яких з зазначених в диспозиції дій, та передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної або психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно ст. 1 ч. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Конфлікт: особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії чи бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку третіх особі, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи, а також фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, мордування тощо, тобто таке фізичне насильство, яке не підпадає під дії КК України.
Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В судовому засіданні встановлено, що підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 була заява його дружини ОСОБА_2 , яка є потерпілою у даній справі.
Так, у протоколі прийняття заяви про вчинене правопорушення та іншу подію до поліції від 31.05.2026 зазначено, що ОСОБА_2 просить прийняти міри відносно її чоловіка ОСОБА_1 .
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ВБА №147011 від 31.05.2026, зазначено, що громадянин ОСОБА_1 , 31.05.2026 близько 07.30 год., за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_2 домашнє насильство психологічного характеру, а саме погрожував фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою, чим своїми діями заподіяв шкоду здоров`ю, внаслідок чого у неї погіршилось самопочуття.
У письмових поясненнях ОСОБА_2 зазначає, що 31.05.2026 близько 07:30 год. у АДРЕСА_2 , її чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, погрожував їй фізичною розправою, виражався нецензурною лайкою. Також зазначила, що вони із чоловіком не проживають разом близько двох років.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 , зазначає, що із дружиною ОСОБА_2 він не проживає майже два роки, однак на даний момент перебувають офіційно в шлюбі, протягом цього часу між ними систематично відбуваються конфлікти, після яких кожний з них неодноразово звертався до поліції. Зазначає, що його дружина переслідує його та постійно слідкує за ним. Так, 31.05.2026 о 07:30 год. ОСОБА_2 підійшла до його автомобіля, де він перебував та почала йому погрожувати фізичною розправою, ображати, виражатись нецензурною лайкою та шарпала за одяг. Крім того вважає, що ОСОБА_2 періодично повідомляє неправдиву, недійсну інформацію та вводить в оману.
Долученими доказами, на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_1 є: протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, письмові пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
Оскільки протокол є важливим процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій за які передбачена адміністративна відповідальність та його невід`ємні складові частини повинні бути оформлені належним чином, містити в собі всі дані, необхідні для своєчасного та об`єктивного вирішення питання про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення.
При цьому, всі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути доведені сукупністю належних та допустимих доказів.
Наявні в матеріалах справи протокол прийняття заяви та пояснення ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство психологічного характеру не свідчать про доведеність складу адміністративного правопорушення, оскільки під домашнє насильство психологічного характеру, яке інкримінується ОСОБА_1 підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх, нездатність захистити себе або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю потерпілої особи. Не зазначено докази на доведеність правопорушень насильницького характеру відносно потерпілої. В протоколі припускається, що дії правопорушника створили погіршення самопочуття потерпілої. 
Тобто, викладена в протоколі фабула в порушення вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП не містить обов`язкових елементів об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що підлягає доказуванню, а тому не відповідає диспозиції цієї норми КУпАП.
Усунути наведені вище істотні порушення вимог закону неможливо в ході судового розгляду, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, наведених у протоколі про адміністративне правопорушення, та суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати зазначені в цьому протоколі обставини правопорушення.
Викладене вище узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд не має права самостійно редагувати фабулу адміністративного правопорушення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Стосовно складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в інкримінованому йому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
Таким чином, єдині докази на підставі яких було складено протокол - письмові пояснення та протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення та іншу подію потерпілої.
Отже слід визнати, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме домашнього насильства, тобто умисного вчинення діянь психологічного та фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які підтвердили, що ОСОБА_1 систематично вчиняв стосовної своєї дружини домашнє насильство суд оцінює критично, оскільки зі справи вбачається наявність конфліктної ситуації між сторонами.
При цьому сам по собі факт конфлікту між дружиною та чоловіком, не може свідчити про домашнє насильство з боку ОСОБА_1 .
Вказані обставини вказують на відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути безумовно доведено достатніми доказами, які установлюють об`єктивну істину у справі.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессегеі Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Ч. 1 до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, що обставини, викладені у протоколі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а досліджені у судовому засіданні докази не є достатніми для висновку про наявність складу вказаного адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .
Зазначене є підставою для закриття провадження в справі за недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 173-2, 247, 251, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: