Справа № 464/2047/26
пр.№ 2/464/1983/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2026  Сихівський районний суд м.Львова 
в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.
секретаря судових засідань Лазар Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в :
Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021 у розмірі 33095,50 грн та понесених судових витрат.
Обґрунтовує позов тим, що 15.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1  укладено кредитний договір №489518135 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Вказує, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV836DK, який відправлено на номер мобільного телефону відповідача. Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, що є підписанням договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 7050 грн. В подальшому відповідач збільшила суму кредиту до 11500 грн. Таким чином, первісний кредитор виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала і кредит у визначений строк не повернула, утворилась заборгованість у розмірі 33095,50 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11500 грн, по процентам в розмірі 21595,50 грн. 
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021. 
05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01 згідно умов якого, останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021.
11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 11/07/25-Е згідно умов якого, останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021. 
Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33095,50 грн. Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. За наведених обставин просить позов задовольнити, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Справа надійшла до суду 26.03.2026, протоколом автоматизованого розподілу визначено суддю Горбань О.Ю.
Ухвалою від 27.03.2026 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 03.04.2026, після усунення позивачем недоліків, прийнято позов до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом відповідача) та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» письмові докази.
24.04.2026 з АТ КБ «ПриватБанк» надійшли на адресу суду письмові докази (виписки з рахунку).
18.06.2026 від відповідача ОСОБА_1 на адресу суду надійшло (клопотання) відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнає, не заперечує щодо укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Вказує, що погашає частинами отримані кредитні кошти, надала суду копії квитанцій про часткову сплату заборгованості в розмірах 4200 грн та 3400 грн, які внесла на рахунок позивача 15.02.2021 та 30.04.2026. Просить зменшити розмір правової допомоги з 7000 грн до 2000 грн.
25.06.2026 від представника позивача Сахарової О.І. на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на клопотання (відповідь на відзив). Вважає, що пронесені витрати на правову допомогу є обґрунтованими, доведеними та співмірними, оскільки позивачем долучено до позову детальний опис робіт, виконаних адвокатом, який здійснював надання правової допомоги. Просить врахувати вказані заперечення при розгляді справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.
16.07.2026 від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій просить врахувати часткову сплату нею заборгованості, а справу розглядати за її відсутності.
У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Установлено, що 15.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1  укладено кредитний договір №489518135 у формі електронного документу з використанням електронного підпису.
Відповідно до умов кредитного договору позичальнику 15.02.2021 надано кредит у розмірі 7050 грн строком на 30 днів з можливістю пролонгації, відповідно до умов договору. В подальшому відповідач збільшила суму кредиту до 11500 грн.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідачем порушено умови договору та кредитні кошти не повернуто позичальнику.
Договір укладений сторонами письмовій формі шляхом обміну документами (заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підтвердження укладення кредитного договору). Такі документи підписані відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора. Згідно з додатком до кредитного договору за даними електронної системи на номер відповідача доставлено SMS-повідомлення.
Згідно з указаним договором кредитор надає позичальнику фінансовий кредит у розмірі 7050 грн на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник бере на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Договір, підписаний сторонами, передбачав строк кредитування – 30 днів з дня надання кредиту з пролонгацією; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти з розрахунку 1,70 % на день, а 620,50 % річних. Після закінчення дисконтного періоду розмір відсотків підвищено до 839,50% при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Кредит наданий позичальнику в безготівковій формі в національній валюті на шляхом перерахування коштів на рахунок відповідача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника.
Згідно з розрахунками про стан заборгованості за вказаним кредитним договором заборгованість відповідача становить: основний борг в розмірі 11500 грн; відсотки за користування кредитом в розмірі 21595,50 грн.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021. 
05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 05/0820-01 згідно умов якого, останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021.
11.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 11/07/25-Е згідно умов якого, останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021. 
Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33095,50 грн.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
На підтвердження існування договірних відносин між ОСОБА_1  (як позичальником) та первісним кредитором у справі надані паспорт споживчого кредиту, правила надання грошових коштів, додаткові угоди, підтвердження укладення кредитного договору. Вказані документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку ОСОБА_1  зазначила при укладанні кредитного договору. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять.
З витребуваної судом інформації АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що ОСОБА_1  належить банківська картка № НОМЕР_1 , на яку банком-емітентом було успішно зараховано платіж у сумі 700 грн, 1000 грн, 500 грн, 700 грн, 1750 грн та 7050 грн за період з 15.02.2021 по 21.02.2021. Також за ОСОБА_1  закріплений фінансовий номер НОМЕР_2 , на який направлялася інформація про підтвердження здійснення операції за вказаною платіжною карткою. З виписок вбачається, що ОСОБА_1 активно користувалася кредитними коштами.
Отже, суд вважає доведеним той факт, що у даній справі виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідач отримала кошти в розмірі 11500 грн, однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором не виконала.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальником не виконані зобов`язання перед кредитодавцем, кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачем добровільно не повернуті, кредитор має право на отримання від позичальника ОСОБА_1 , простроченої заборгованості за кредитом.
Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , позивач, крім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
Водночас згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зобов`язання в цивільному праві має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності, справедливості (ч.3 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (зі змінами) визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит (ч.1 ст. 3 згаданого Закону). Згідно з п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , уклавши кредитний договір, отримав саме споживчий кредит. Для визначення розміру відсотків, що підлягають сплаті позичальником за користування наданим йому кредитом, у договорі застосовані поняття 1,70 % на день, а 620,50 % річних. Після закінчення дисконтного періоду розмір відсотків підвищено до 839,50% при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту.
Вказані процентні ставки узгоджуються із нормами Закону України «Про споживче кредитування», проценти нараховані в межах строку кредитування, оскільки договором передбачена пролонгація, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача у частині стягнення з ОСОБА_1  процентів за користування кредитом в розмірі 33095,50 грн також підлягають задоволенню.
Разом з тим, судом встановлено, що відповідач погашає частинами отримані кредитні кошти, надала суду копії квитанцій про часткову сплату заборгованості в розмірах 4200 грн та 3400 грн, які внесла на рахунок позивача 15.02.2021 та 30.04.2026, що підтверджується квитанціями №3011611880 та № 1.641696821.1.
Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, враховуючи часткове погашення заборгованості за таким в розмірі 7600 грн, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме: 33095,50 грн (загальний розмір заборгованості) – 7600 грн (часткове погашення боргу) = 25495,50 грн (залишок боргу), тобто, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 25495,50 грн.
Відповідно до вимог ст.141, 142 ЦПК України, задовольняючи позовні вимоги частково (77,03%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2051,01 грн.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, а також те, що представник позивача не викликався в судові засідання, суд дійшов висновку, що заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу слід задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача 2000 грн.
На підставі статтями 525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України, керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 142, 247, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
у х в а л и в: 
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №489518135 від 15.02.2021 в розмірі 25495 (двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто п`ять) грн 50 коп.; судові витрати в розмірі 2051,01 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
В решті позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», місцезнаходження: м.Київ, вул.Юрія Поправки, 6, кабінет 13, ЄДРПОУ 42986956.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Текст рішення складено 16.07.2026.

Суддя Олена ГОРБАНЬ