ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1640/26
19 серпня 2026 року | м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області (Чортківська ДПІ) №№00020722412 від 05.02.2026 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 5008,34 грн. 
Позов обґрунтований тим, що позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить врахувати, що зобов`язання зі сплати єдиного внеску, покладене в основу оскаржуваного рішення, виникло виключно внаслідок технічної помилки при формуванні податкової звітності за 2024 рік. Програмним забезпеченням було автоматично сформовано додаток щодо нарахування ЄСВ, який помилково залишився у складі поданої декларації, що призвело до відображення нарахування у сумі 20526,00 грн, яке фактично не відповідало реальним зобов`язанням позивача. Вказує, що після виявлення зазначеної помилки позивачем подано уточнюючу декларацію відповідно до статті 50 Податкового кодексу України. Уточнююча декларація, копія якої додається, прийнята інформаційною системою ДПС 24.04.2025, що підтверджується відповідними квитанціями, а в інтегрованій картці платника відображено коригування нарахування ЄСВ зі знаком «мінус» на суму 20526,00 грн. Таким чином, вважає, що контролюючим органом фактично визнано відсутність зобов`язання зі сплати ЄСВ у спірній сумі. За таких обставин, на думку позивача, відсутній як сам обов`язок зі сплати єдиного внеску, так і об`єкт правопорушення — недоїмка, що є необхідною передумовою для застосування штрафних санкцій і нарахування пені. Додатково просить врахувати, що позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням
Ухвалою суду від 25.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, просить врахувати, що 21.01.2025 за 2024 рік позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця №9419539939 з Додатком 1 «Відомості про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», у якій визначено зобов`язання по сплаті єдиного внеску у сумі 20526,00 грн. Також, вказує, що відповідно до поданої звітності, 11.03.2025 року в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 виникла недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 20526,00 грн., яка була погашена 24.04.2025 року, шляхом подання уточнюючої Податкової декларації платника єдиного податку – фізичної особи – підприємця №948604026. Вважає, що ОСОБА_1 05.02.2026 року правомірно винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № 00020722412 у сумі 5008,34 грн. (штраф – 4105,20 грн., пеня 903,14 грн.). та надіслано платнику на його податкову адресу.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю. Зокрема, вважає, що відповідач: не спростував факту пенсійного статусу позивача та його правових наслідків щодо звільнення від сплати ЄСВ; не навів жодного доказу наявності у позивача реального зобов`язання зі сплати ЄСВ; не спростував того, що помилкове нарахування виникло внаслідок технічної помилки та було правомірно виправлене; підміняє поняття «виправлення помилки шляхом уточнення» та «погашення боргу», що суперечить правовій природі цих інститутів. 
Представник відповідача подав до суду додаткові пояснення у справі, які суд розцінює як заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити у задоволенні позову повністю. Просить врахувати, що оскаржуване рішення № 00020722412 прийнято 05.02.2026 року, тобто до подання позивачем уточнюючої декларації (24.04.2025 року декларація була прийнята системою, однак рішення прийнято раніше - на підставі наявної на той момент недоїмки). Відповідач, вважає, що діяв відповідно до вимог Закону № 2464-VI, реагуючи на факт наявності в ІКП несплаченої у встановлені строки суми ЄСВ. Таким чином, на думку представника відповідача, оскаржуване рішення № 00020722412 від 05 лютого 2026 року прийнято Головним управлінням ДПС у Тернопільській області на підставі задекларованих самим позивачем зобов`язань зі сплати ЄСВ та відповідно до вимог Закону № 2464-VI і з урахуванням факту несплати задекларованої суми у встановлені строки. Зауважує, що позивач не надав жодних нових доводів чи доказів, які б спростовували правомірність прийнятого рішення або свідчили про відсутність підстав для застосування штрафних санкцій і нарахування пені.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру, та перебуває на обліку в органах Державної податкової служби з 04.01.2023.
Головним управлінням ДПС у Тернопільській області (Чортківська ДПІ) прийнято рішення №№00020722412 від 05 лютого 2026 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: штраф у розмірі 4105,20 грн (20% від суми недоїмки); пеня у розмірі 903,14 грн (0,1% суми недоїмки за період з 12.03.2025 по 24.04.2025); загальна сума нарахувань: 5008,34 грн.
У відповідь на скаргу позивача, рішенням Державної податкової служби України №5897/6/99-00-06-02-01-06 від 06.03.2026, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.02.2026 №00020722412 ГУ ДПС у Тернопільській області залишено без змін, а скарга - без задоволення. 
Не погоджуючись із спірним рішенням відповідача, позивач звернувся в суд з позовом.
Оцінюючи спірне рішення суд врахував, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України від 08.07.2010 №2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Закон №2464-VI).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Частиною 2 ст.2 Закону №2464-VI встановлено, що виключно цим Законом визначаються порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).
Пунктом 3 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч.5 ст. 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Порядок обчислення і сплати єдиного внеску врегульовано ст. 9 Закону №2464-VI.
Згідно з частинами 2 і 3 цієї статті обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Пунктами 1, 4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність, у тому числі про основне місце роботи працівника, про нарахування єдиного внеску в розмірах, визначених відповідно до цього Закону, у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку) до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки та порядку, встановлені Податковим кодексом України. Форма, за якою подається звітність про нарахування єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку), встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до абз.3 ч.8, ч.12 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
У розумінні п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або несплачена у строки, встановлені цим Законом, є недоїмкою.
Відповідно до ч.3 ст.25 Закону №2464-VI суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Згідно з ч.10, п.2 ч.11, ч.13, ч.14 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Податковий орган застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.
Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.
Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.
Зі спірного рішення суд установив, що штрафні санкції застосовані до позивача у зв`язку з несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску за період з 12.03.2025 до 24.04.2025.
Оцінюючи обов`язок сплати позивачем єдиного внеску за вказаний період, суд врахував, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , копія якого наявна у матеріалах справи, позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком довічно.
Частиною 7 ст.1 Закону України від 07.07.2011 №3609-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України доповнено ст.4 Закону №2464-VI частиною 4, відповідно до якої особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлений ст.10 Закону № 2464-VI.
Відповідно до ч.1-3 цієї статті платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є: члени особистого селянського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню; особи, які досягли 16-річного віку та не перебувають у трудових відносинах з роботодавцями, визначеними пунктом 1 частини першої статті 4, та не належать до платників єдиного внеску, визначених пунктами 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють в Україні, громадяни України, які працюють або постійно проживають за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; домашні працівники.
Особи, зазначені в абзацах третьому, п`ятому частини першої цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, але не менше одного року (крім договорів про одноразову сплату).
Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до податкового органу за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Податковий орган, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості
З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, податковим органом в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом та Фондом загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
З аналізу наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладання договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Доказів такої добровільної участі, шляхом укладення договору, сторони суду не надали.
Тому нарахування позивачу штрафних санкцій за несплату єдиного внеску суперечить ч.4 ст.4 Закону №2464-VI, оскільки позивач, як особа пенсіонер за віком, звільнений від сплати єдиного внеску.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
Отож, врахувавши викладене, суд дійшов висновку, що спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. 
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Отож, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області (Чортківська ДПІ) №№00020722412 від 05.02.2026 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені на загальну суму 5008,34 грн. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп. сплаченого судового збору. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 19 серпня 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ),
відповідач - Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 код ЄДРПОУ:44143637).
Головуюча суддя Дерех Н.В.