ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 р. | Справа № 440/14759/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Нерубацької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ДЖАК ОЙЛ» на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 р. (ухвалене суддею Кукоба О.О., повний текст якого складено 25.05.2026 р.) по справі № 440/14759/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ДЖАК ОЙЛ» 
до  Головного управління ДПС у Полтавській області   
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ДЖАК ОЙЛ» (в подальшому – ТОВ «ІНТЕР ДЖАК ОЙЛ») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.06.2025 р. № 00074970701, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на прибуток підприємств у розмірі 2412633 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 р. та ухвалити постанову, якою позов задовольнити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У судові засідання, призначені 14.07.2026 р., 04.08.2026 р. позивач свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, представник позивача подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи, в якому просила відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв`язку з її перебуванням у щорічній відпустці з 29.07.2026 р. по 13.08.2026 р., вказане клопотання суд апеляційної інстанції залишає без задоволення, оскільки, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що фахівцями контролюючого органу у період з 28.03.2025 р. по 17.04.2025 р. проведено планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 р. по 30.09.2024 р., за результатами якої складено акт № 5423/16-31-07-01-01/41724759 від 24.04.2025 р., висновками якого встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.1 статті 44, статті 46, абзацу "а" підпункту 14.1.13, підпункту 14.1.36, підпункту 14.1.191, підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, П(С)БО 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", пункту 21 П(С)БО 15 "Дохід" (розділів "Визнання та класифікація доходу" та "Оцінка доходу"), затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 р. № 290, пункту 2.10. Методичних рекомендацій в бухгалтерському обліку запасів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.07.2007 р. № 2, абзацу другого розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, статті 1, пункту 2 статті 3, абзацу восьмого статті 4, статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", пунктів 1.2, 2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення запасів у бухгалтерському обліку, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1930106 грн., зокрема: за 2022 рік – 1565733 грн., за 2023 рік – 364373 грн.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки, контролюючим органом складено податкове повідомлення-рішення № 00074970701 від 03.06.2025 р. про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем "Податок на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства" загалом у розмірі 2412633 грн., з них: 1930106 грн. - основний платіж, 482527 грн. - штрафні (фінансові) санкції.
Не погоджуючись із вищевказаним податковим повідомленням-рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача обґрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (в подальшому – ПК України), господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 22.1. ст. 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Відповідно до пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України, постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.
Згідно з пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності. Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).
Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).
Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07.07.2022 р. у справі № 160/3364/19, постановах Верховного Суду від 08.05.2025 р. у справі № 320/12569/23, від 22.01.2026 р. у справі № 580/10660/24.
Судовим розглядом встановлено, що підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугувало те, що контролюючим органом встановлено заниження позивачем у 2022, 2023 роках об`єкту оподаткування податком на прибуток внаслідок безпідставного відображення у податковій звітності фінансового результату господарських операцій з придбання нафтопродуктів у ТОВ "Азарес" та ТОВ "Укр-Бур".
11.05.2022 р. між ТОВ "ІНТЕР ДЖАК ОЙЛ" (Покупець) та ТОВ "Укр-Бур" (Постачальник) укладено договір поставки № УБ-50/1 щодо придбання ПММ (конденсат газовий стабільний, паливо дизельне, газ вуглеводневий скраплений, бензин А-95) на загальну суму 1952,26 тис. грн.
Згідно з даними ІКС "Податковий блок" відповідач встановив, що ТОВ "Укр-Бур" (податковий номер 42739766): стан 0, ДПС - 2651.ГУ ДПС у м. Києві, Лівобережна ДПІ, ОВД - 46.71 - оптова торгiвля твердим, рiдким, газоподiбним паливом i подiбними продуктами; за формою 20-ОПП – офіс, склад. Станом на 31.12.2023 р. ОЗ – 0,00 тис. грн, запаси – 23853,7 тис. грн, чисельність працюючих – 3 особи, з березня 2024 року не звітується.
ГУ ДПС у Полтавській області перевіркою реальності здійснення придбання вищезазначеного товару встановлено факт відсутності ланцюга постачання: дизельного палива за період жовтень 2022 року – січень 2023 року на загальну суму 3415079 грн., в т.ч. ПДВ – 223416 грн.; бензину А-95 (код УКТ ЗЕД 2710124512) в січні 2023 року в кількості 21,892 т на загальну суму 1294549,50 грн., в т.ч. ПДВ – 84690,15 тис. грн; конденсату газового стабільного ТУ У 320 23276153.002-99 (код УКТ ЗЕД 2709009000) в травні 2022 року в кількості 70,12 т на загальну суму 4145791 грн, в т.ч. ПДВ – 271220 тис. грн.
Як вбачається з акту перевірки контролюючим органом встановлено, що у контрагента ТОВ "Укр-Бур" наявні ознаки ризиковості, а саме: листом ДПС України від 02.03.2023 №4600/7/99-00-18-01-01-07 ТОВ "Інтер Джак Ойл" доведено до відпрацювання за жовтень 2022 року в категорії "транзитер" по операціям з придбання ПММ у ТОВ "Укр-Бур" (податковий номер 42739766) на суму ПДВ 51681,2 тис. грн.; щодо ТОВ "Укр-Бур" прийнято Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника: від 12.09.2023 №31406 - про відповідність платника податків критеріям ризиковості (п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку: 12 - постачання товарiв (послуг) платнику(ам) податку, щодо якого(их) прийняте рiшення про вiдповiднiсть критерiям ризиковостi платника податку; 13 - придбання товарiв (послуг) у платника(iв) податку, щодо якого(их) прийняте рiшення про вiдповiднiсть критерiям ризиковостi платника податку); від 05.10.2023 №34758 - про відповідність платника податків критеріям ризиковості (п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку: 12 - постачання товарiв (послуг) платнику(ам) податку, щодо якого(их) прийняте рiшення про вiдповiднiсть критерiям ризиковостi платника податку; 13 - придбання товарiв (послуг) у платника(iв) податку, щодо якого(их) прийняте рiшення про вiдповiднiсть критерiям ризиковостi платника податку); від 05.01.2024 р. № 416 - про відповідність платника податків критеріям ризиковості (п.8 Критеріїв ризиковості платника податку: 13 - придбання товарiв (послуг) у платника(iв) податку, щодо якого(их) прийняте рiшення про вiдповiднiсть критерiям ризиковостi платника податку); від 17.01.2024 № 1619 - про відповідність платника податків критеріям ризиковості (п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку: 18 - керiвник та/або особа, яка має право пiдпису (посадова особа платника податку), є особою, яка займає аналогiчну посаду бiльше нiж у п`яти (включно) платникiв податку); ТОВ "Укр-Бур" є учасником відкритого кримінального провадження за №12021000000001301 від 27.10.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 204, ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 366 КК України: досудовим розслідуванням встановлено, що на території України діє організована група осіб, учасники якої шляхом використання виробничих потужностей здійснюють незаконне виготовлення контрафактного пального, яке в подальшому реалізовується через мережу підконтрольних підприємств та АЗС. Зокрема встановлено, що "службовими особами ТОВ "Торговий Дім Інтергал", ТОВ "Укр-Бур" та ТОВ "Інтер Джак Ойл", ТОВ "ПАРТНЕР-2000" (код ЄДРПОУ 21070140), налагоджено незаконне виробництво та реалізацію підакцизних товарів (бензини моторні та дизельне пальне) за допомогою засобів масового виробництва на малих нафтопереробних заводах (нафтобазах), які не володіють повним циклом виробництва продукції у відповідності з чинними технічними стандартами, де з нафтових фракцій здійснюється незаконне виготовлення товарних бензинів та дизельного пального, які не відповідають технічним стандартам, шляхом додавання спиртів та інших октанопідвищуючих, змащувальних, деприсаторних, детонаційних присадок, тим самим створюючи необлікований ресурс нафтопродуктів".
Відповідач зазначив, що при дослідження ланцюгів постачання встановлено, що ТОВ "Укр-Бур" придбало дизельне паливо у ТОВ "Азарес" (п.н. 42831334), яке придбало його у ТОВ "Імпекс Ойл" (п.н. 44582720). Згідно інформаційних баз даних встановлено, що ТОВ "Імпекс Ойл" знаходиться на обліку в 2659.ГУ ДПС у м. Києві (Шевченківський р-н м. Києва); вид діяльності 46.71 - оптова торгiвля твердим, рiдким, газоподiбним паливом i подiбними продуктами, стан платника 65 платник з наступного року (основне мiсце облiку).
ТОВ "Імпекс Ойл" зареєстровано платником ПДВ 01.02.2022 р., номер свідоцтва № 200695926. Підприємство не звітується до контролюючих органів, останній звіт з податку на додану вартість подано за грудень 2023 року з відсутністю господарської діяльності. У період взаємовідносин 4 квартал 2022 року обліковувалося 7 найманих працівників з нарахованою мінімальною заробітною платою. Згідно повідомлення за формою 20-ОПП на праві оренди використовувало офіс за адресою: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вулиця Героїв України, буд. 94, кімната 310. За даними фінансової звітності малого підприємства, форма Баланс №1-М за 2022 рік основні засоби відсутні, за 2023 рік фінансова звітність не подана.
Засновником ТОВ "Імпекс Ойл" є юридична особа ТОВ "МІЖНАРОДНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ" (38404082), яка не звітується до контролюючих органів з моменту реєстрації - жовтень 2012 року. Крім того остання є одночасно засновником у 513 підприємств, що не звітуються до контролюючих органів за місцем обліку.
Декларації з податку на додану вартість та податку на прибуток за відповідні періоди, подані до контролюючого органу мають підпис ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), який в періоді взаємовідносин з ТОВ "Азарес" був директором ТОВ "Імпекс Ойл" щодо якого ухвалений вирок щодо визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання.
Як вбачається з акту перевірки, наявні ознаки нереального характеру господарських операцій поставки дизельного палива за період з жовтня 2022 року по січень 2023 року на загальну суму 3415,079 тис. грн, в т.ч. ПДВ - 223,42 тис. грн, бензину А-95 (код УКТ ЗЕД 2710124512) в січні 2023 року в кількості 21,892 т на загальну суму 1294,55 тис. грн, в т.ч. ПДВ - 84,69 тис. грн та конденсату газового стабільного ТУ У 320 23276153.002-99 (код УКТ ЗЕД 2709009000) в травні 2022 року в кількості 70,12 т на загальну суму 4145,79 тис. грн, в т.ч. ПДВ - 271,22 тис. грн, що документально оформлені ТОВ "Укр-Бур", у зв`язку з чим неможливо встановити/підтвердити факт реального одержання товару позивачем від визначеного у документах постачальника.
Крім того, перевіркою встановлено, ТОВ "Інтер Джак Ойл" на підставі договору поставки нафтопродуктів від 11.10.2022 р. №11102022-04 придбало у жовтні, грудні 2022 року у ТОВ "Азарес" (п.н. 42831334) дизельне паливо та бензин А-92 на загальну суму 1864393,48 грн, в т.ч. ПДВ - 122166,00 грн.
Згідно з даними ІКС "Податковий блок" встановлено, що ТОВ "Азарес": стан 0, ДПС - 3500. Північне МУ ДПС по роботі з ВПП, ОВД - 46.71-оптова торгiвля твердим, рiдким, газоподібним паливом i подібними продуктами. Згідно 20-ОПП: нафтобаза, автомобіль, 2 офіси. Станом на 31.12.2022 р.: ОЗ – 0,00 тис. грн., запаси - 37964,6 тис. грн, чисельність працівників – 8.
В акті перевірки зазначено, що при дослідження ланцюгів постачання встановлення документування ТОВ "Азарес" придбання ПММ у таких постачальників: ТОВ "Імпекс Ойл" (п.н. 44582720), ТОВ "Леклес" (п.н. 44476212), ТОВ "КОРДЕНС" (п.н. 44429911).
Головним управлінням ДПС у Полтавській області за результатами документальної перевірки ТОВ "Азарес" (акт від 23.08.2024 р. № 11559/16-31-07-01-02/42831334) не підтверджено здійснення фінансово-господарських операцій з придбання ПММ у ТОВ "Ронміл" (податковий номер 44410717, ДПІ – 2659), ТОВ "Леклес" (податковий номер 44476212, ДПІ – 2659), ТОВ "КОРДЕНС" (податковий номер 44429911, ДПІ – 2655).
Таким чином, перевіркою встановлений факт відсутності ланцюга постачання, виробництва та іншого реального джерела введення в обіг ТМЦ у перевіреному та попередніх звітних періодах у вищевказаних постачальників, внаслідок чого відсутні об`єктивно необхідні умови для реального здійснення задокументованих між ТОВ "Інтер Джак Ойл" та його контрагентами господарських операцій щодо придбання/реалізації товарів/послуг, що своєю чергою свідчить про документальне оформлення господарських операцій в паперовому вигляді без їх фактичного здійснення.
Судовим розглядом встановлено, що постачання паливно-мастильних матеріалів мало "транзитний" характер, постачальники не є виробниками чи офіційними дистриб`юторами товарів що підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, накладними на відпуск ПММ, копії яких знаходяться в матеріалах справи.
Крім того, в окремих товарно-транспортних накладних не зазначений пункт навантаження та/або зазначено більше одного пункту розвантаження товарів.
Пунктом розвантаження товарів у товарно-транспортних накладних ТОВ "Азарес" зазначено адресу: вул. Лікаря Богаєвського, 31, м. Кременчук, Полтавська область, що є адресою реєстрації ТОВ "Арев", яке зазначене автомобільним перевізником, а також адресою місця знаходження ТОВ "Укр-Бур", що зазначена в договорі поставки від 11.05.2022 р. № УБ-50/1.
Доказів укладення з ТОВ "Арев" та/або ТОВ "Укр-Бур" договорів оренди приміщень, складів тощо позивач не надав, тоді як адресою реєстрації ТОВ "Інтер Джак Ойл" є: вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, буд. 7-А, м. Кременчук, Полтавська область.
ТОВ "Арев" також зазначене автоперевізником у товарно-транспортних накладних, складених на підтвердження придбання ПММ ТОВ "Укр-Бур" у ТОВ "Дюваль Компані".
Поставка ПММ від ТОВ "Азарес" здійснювалась за вищезгаданою адресою вул. Лікаря Богаєвського, 31, м. Кременчук, Полтавська область (адреса місця знаходження ТОВ "Укр-Бур"), а поставка ПММ від ТОВ "Укр-Бур" за адресою: вул. Горького, 48/75, м. Кременчук, Полтавська область.
Також, в товарно-супровідних документах зазначено про придбання ПММ ТОВ "Укр-Бур" та їх поставку безпосередньо ТОВ "Інтер Джак Ойл".
Крім того, в товарно-транспортній накладній від 06.01.2023 р. № УБ0601/01 пунктами як навантаження, так і розвантаження зазначено адресу: вул. Лікаря Богаєвського, 31, м. Кременчук, Полтавська область.
Судовим розглядом встановлено, що умовами договорів поставки, укладеними позивачем з ТОВ "Азарес" та ТОВ "Укр-Бур", передбачено, що приймання товару (нафтопродуктів) за якістю та кількістю здійснюється у відповідності з Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки, Міністерства транспорту та зв`язку, Держпродспоживстандарту України від 20.05.2008 р. № 281/171/578/155.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 "Загальні положення" Інструкції № 281, ця Інструкція є нормативно-правовим актом, який встановлює єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти і нафтопродуктів. Абзац четвертий пункту 1 "Загальні положення" Інструкції №281 встановлює, що її вимоги є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України.
Згідно з пункту 5.4.1 Інструкції № 281, перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом здійснюється згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 р. № 363, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за № 128/2568, та Державними стандартами України 27352-87 щодо автотранспортних засобів для заправки та транспортування нафтопродуктів. З прибуттям нафтопродуктів до вантажоодержувача в автоцистерні перевіряється наявність і цілісність пломб, технічний стан автоцистерни, відповідність об`єму і густини нафтопродукту в автоцистерні об`єму і густині, зазначеним у товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів (нафти) за формою № 1-ТТН (нафтопродукт) (далі - ТТН) (додаток 3), відповідність найменування, марки і виду (залежно від масової частки сірки) нафтопродукту, зазначених у ТТН і паспорті якості на відвантажений нафтопродукт. Відповідність густини нафтопродукту під час відвантаження та приймання визначається після її приведення до температури 20 град.С відповідно до ГОСТ 3900.
Відповідно до п. 7.5.7 Інструкції № 281, ТТН на вивезення нафти або нафтопродуктів автотранспортом вантажоодержувача оформлюється на підставі довіреності вантажоодержувача, а під час постачання вантажовідправником - на підставі подорожнього листа автотранспортного підприємства. Відпуск нафти або нафтопродуктів здійснюється в день оформлення ТТН за наявності усіх її примірників. У ТТН оператор зазначає номер резервуара, з якого відпущено нафту або нафтопродукт, розписується в ній і здає для оформлення. У ТТН зазначаються найменування, марка та вид нафти або нафтопродукту, об`єм, маса, густина і температура, за якої визначалась густина, а також дата і час виїзду автоцистерни з підприємства (пункт 7.5.8 Інструкції № 281).
Пунктом 13.11 Інструкції № 281 встановлено, що до початку інвентаризації бухгалтерській службі необхідно завершити опрацювання всіх документів про надходження і відпуск нафти та/або нафтопродуктів, провести відповідні записи в регістрах аналітичного обліку, визначити залишки на день проведення інвентаризації та надати інвентаризаційній комісії довідку про книжкові залишки нафтопродуктів (нафти) за формою № 22-НП (додаток 25). 
Згідно з п. 13.12 Інструкції № 281, особи, відповідальні за збереження нафти та/або нафтопродуктів, до початку інвентаризації заповнюють книги обліку нафти та нафтопродуктів за марками і видами, складають звіт руху нафти та/або нафтопродуктів за марками і видами; дають розписку за формою № 24-НП або за формою № 25-НП для АЗС про те, що всі прибуткові та видаткові документи на товарно-матеріальні цінності здані до бухгалтерської служби, усі нафта та/або нафтопродукти, що надійшли, оприбутковані, а ті, що відпущені, - списані.
Відповідно до абзацу 5 пункту 13.13 Інструкції № 281, результати вимірювань у резервуарах і технологічних трубопроводах інвентаризаційною комісією заносяться до журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 7-НП, а також до акта вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 3-НП (додаток 26).
Матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою № 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня. Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП. Для підприємств, укомплектованих для зберігання світлих нафтопродуктів резервуарами місткістю до 100 куб.м, ведення обліку для кожного резервуара не є обов`язковим. Відображення технологічних операцій ведеться за марками нафтопродукту.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що оскільки єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком нафтопродуктів, встановлено Інструкцією № 281, то у випадку поставки цього специфічного товару сторонами мали б складатись документи, визначені вказаною Інструкцією (і це також передбачено умовами укладених між позивачем та його контрагентами договорів). При цьому за наслідками дослідження пункту 1 Інструкції № 281, а також її змісту в цілому, можливо стверджувати, що складення передбачених вказаною Інструкцією первинних документів є обов`язковим в усіх випадках фізичного переміщення нафти і нафтопродуктів, що відбувається шляхом, зокрема, її перевезення автомобільним транспортом. До таких документів належать, зокрема, ТТН за визначеною формою, журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП, журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП, товарна книга кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою № 31-НП. Крім того, під час перевезення нафтопродуктів автомобільним транспортом вантажоодержувач, серед іншого, перевіряє і відповідність придбаного нафтопродукту відомостям, що містяться у паспорті якості. В свою чергу, довідка про книжкові залишки нафтопродуктів (нафти) за формою № 22-НП, розписка за формою № 24-НП, акт вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою № 3-НП складаються у разі проведення інвентаризації нафти та нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях.
Відсутність на підприємстві товарної книги форми № 31-НП та журналів форм № 6-НП, № 7-НП у сукупності з іншими доказами, які за звичайною діловою практикою супроводжують фактичне виконання такого роду операцій, може свідчити про факти неотримання нафтопродуктів.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постановах Верховного Суду від 07.11.2024 р. у справі №640/38063/21, від 30.09.2025 р. у справі № 320/17060/21.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надано доказів ведення товарної книги форми № 31-НП та журналів форм № 6-НП, № 7-НП, якими можливо було б підтвердити фактичне отримання позивачем нафтопродуктів від його контрагентів.
Крім того, позивачем не надано доказів отримання нафтопродуктів (наявності складських приміщень, персоналу, приймання-передачі ПММ з урахуванням наведеним вище вимог Інструкції № 281.
Формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції, якщо контролюючий орган наводить доводи, які ставлять під сумнів її здійснення, зокрема доводи щодо неможливості здійснення поставок контрагентом з огляду на відсутність у нього матеріальних, трудових ресурсів для здійснення підприємницької діяльності та не відповідність при цьому номенклатури придбаних товарів номенклатурі поставлених товарів згідно з даними з Єдиного реєстру податкових накладних; епізодичну або обмежену терміном, на який припадають дати виписування документів на операцію з постачання, фінансову та податкову звітність контрагента, не відображення у цій звітності відповідних податкових зобов`язань, відсутність контрагента за місцезнаходженням
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 13.11.2024 р. у справі № 400/10652/21.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення обґрунтоване, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню, оскільки позивачем ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не надано доказів реальності господарських операцій.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР ДЖАК ОЙЛ» залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.05.2026 р. по справі № 440/14759/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя | | О.В. Присяжнюк
Судді | | О.А. Спаскін   Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 10.08.2026 року