Номер провадження: 22-ц/813/5944/26
Номер провадження: 22-ц/813/6637/26 
Справа № 520/10072/18
Головуючий у першій інстанції Скриль Ю.А.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,
суддів: Громіка Р.Д.,
Комлевої О.С., 
за участю:
секретаря  Козлової В.А.,
представникаапелянта - Київського ВДВС - Фішер В.В.,
представника скаржника ОСОБА_1 – адвоката Бєліка А.С.,
представника    боржника  ОСОБА_2 – адвоката Главацького Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі ВКЗ, апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2026 року, а також на додаткову ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026 року постановлену під головуванням судді Скриль Ю.А., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в особі начальника Саламахи Вадима Володимировича та заступника начальника Фішер Віти Валеріївни, боржник: ОСОБА_4 , 

встановив:

23.02.2026 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Київське ВДВС), в особі начальника Саламахи В.В. та заступника начальника Фішер В.В., боржник: ОСОБА_4 та просила суд:
- визнати протиправними дії начальника Київського ВДВС Саламахи В.В., які полягали у винесенні Постанови №65951749/2025 від 09.02.2026 «Про результати перевірки законності виконавчого провадження», відповідно до якої дії заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. визнані такими, що при примусовому виконанні виконавчого листа у виконавчому провадженні (далі - ВП) № 65951749 проведені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень;
- визнати протиправними дії заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. щодо винесеного Розрахунку суми індексації аліментів у ВП № 65951749 від 26.01.2026, в якому вчинено неправильний розрахунок індексації аліментів;
- зобов`язати заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. або іншу посадову особу Київського ВДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом проведення вірного розрахунку індексації аліментів у ВП № 65951749, в порядку, визначеному у ч.1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», та відповідно до п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078;
- стягнути з Київського ВДВС на користь ОСОБА_3 судові витрати.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначала, що на виконанні Київського ВДВС перебуває ВП № 65951749 щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15 000,00 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою державного виконавця від 08.07.2021 року було відкрито ВП № 65951749 на виконання виконавчого документу у справі № 520/10072/18, виданого Київським районним судом м. Одеси, 29.06.2021 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів у розмірі 15 000,00 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З моменту відкриття виконавчого провадження, з метою захисту прав та інтересів малолітнього сина, скаржниця зверталась до органу виконавчої служби і заявами щодо здійснення індексації розміру аліментів.
Протягом 2024 року, розрахунки були проведені згідно з законом.
З 11.06.2025 року ВП було передано для подальшого виконання заступнику начальника Київського ВДВС ОСОБА_7 , яка в подальшому розпочала вчиняти відверті протиправні дії на користь боржника.
Так, скаржник ОСОБА_3 заявила, що на даний момент, державним виконавцем вчинено протиправні дії щодо умисного невірного розрахунку індексації розміру аліментів за 2025 рік, у зв`язку з чим ОСОБА_3 змушена звертатись до суду із даною скаргою, з огляду на той факт, що такі дії органу виконавчої влади порушують права та інтереси малолітнього сина, а в діях державного виконавця вбачається необ`єктивність та явні дії на користь боржника.

01.04.2024 скаржником ОСОБА_3 подана заява до Першого Київського ВДВС щодо здійснення індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі 15 000 грн. у ВП №65951749, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів по квітень 2024 року.
Відповідно до Розрахунку суми індексації аліментів у ВП № 65951749 від 12.04.2024 розмір суми індексації аліментів за період з 04.11.2020 по лютий 2024 року складав 77 338 грн. Зазначений розрахунок був проведений скаржником ОСОБА_3 відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003р. № 1078 та не оскаржувався боржником та був сплачений повністю.

06.01.2025 скаржником подана заява до Першого Київського ВДВС щодо здійснення індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі 15 000 грн. у ВП №65951749, починаючи з березня 2024 року по січень 2025 року.
Відповідно до Розрахунку суми індексації аліментів у ВП № 65951749 від 08.01.2024 розмір суми індексації аліментів за період з лютого 2024 року по листопад 2024 року складав 60 990 грн. Зазначений розрахунок був проведений відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.
Однак, 30.01.2025, в.о. начальника Київського ВДВС Фішер В.В. була винесена постанова у ВП № 65951749, в порядку ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої визнано дії старшого державного виконавця Д. Борисова при виконанні ВП № 71162964 (номер іншого виконавчого провадження), такими, що проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та виправлено арифметичну помилку, якою зменшено суму індексації з 60 990 грн. на 55 470 грн. за період з лютого 2024 року по листопад 2024 року.
Зазначений Розрахунок щодо суми індексації аліментів у розмірі 55 470 грн. боржник також не оскаржував, але сплатив борг лише після внесення його в реєстр Боржників та блокування банківських рахунків.

11.06.2025 відповідно до Доручення начальника ВДВС ВП № 65951749 було передано для подальшого виконання заступнику начальника Київського ВДВС ОСОБА_7 

15.01.2026 скаржницею подана заява до заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. щодо здійснення індексації розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі 15 000 грн. у ВП №65951749, починаючи з листопада 2024 року по січень 2026 року.
Відповідно до розрахунку суми індексації аліментів у ВП № 65951749 від 26.01.2026 розмір суми індексації аліментів за період з грудня 2024 року по грудень 2025 року складає 1 367,66 грн.
02.02.2026 скаржник ОСОБА_3 звернулась до начальника Київського ВДВС Саламахи В.В. із заявою щодо перевірки законності ВП та правильності розрахунку індексації аліментів, відповідно до якої просила: визнати дії заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. такими, що при примусовому виконанні виконавчого листа у ВП № 65951749 проведені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», котра виразилась у неправильному розрахунку індексації аліментів, а саме: замість стягнення з боржника 133 980 грн., заступник начальника Київського ВДВС ОСОБА_7 розрахувала індексацію аліментів у сумі 1 367,66 грн., що на 132 612,34 грн. менше.
У зв`язку з цим просила зобов`язати заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. або іншу посадову особу Київського ВДВС усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом проведення вірного розрахунку індексації аліментів у ВП № 65951749, в порядку визначеному у ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», та відповідно до п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078.
До своєї заяви від 02.02.2026 скаржниця подала власний розрахунок, який на її думку проведений відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (а.с.22-25).
При цьому, скаржник ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що проведений нею розрахунок відповідає нормам права та формулі розрахунку, що проведений Верховним Судом у Постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20. 

13.02.2026 через автоматизовану систему ВП скаржник ОСОБА_3 дізналась про відповідь Начальника Київського ВДВС Саламахи В.В. щодо результатів розгляду її звернення.
Так, згідно з Постановою №65951749/2025 від 09.02.2026 «Про результати перевірки законності виконавчого провадження», дії заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. визнані такими, що при примусовому виконанні виконавчого листа у ВП № 65951749 проведені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень (а.с.26-27).

Посилаючись на вищевикладені обставини, скаржник ОСОБА_3 вважає, що розрахунок індексації аліментів від 26.01.2026р. проведений із порушенням ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», п. 10-4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 та грубими арифметичними помилками.
Заявник вказала, що для індексації аліментів заступник начальника Київського ВДВС ОСОБА_7 застосовує обмеження прожиткового мінімуму - 3028 грн., а тому у розрахунку індексується не 15 000 грн., а 3028 грн., що не відповідає нормам права.

У скарзі скаржник ОСОБА_3 навела власний розрахунок, відповідно до якого загальна сума індексації за період: з листопада 2024 по грудень 2025 року, включно, складає 133 980,00 грн (а.с.29-30).
Посилаючись на вказані обставини, скаржник ОСОБА_3 просила задовольнити її вимоги.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2026 року скаргу ОСОБА_3 було задоволено. 
Визнано протиправними дії начальника Київського ВДВС Саламахи В.В., які полягали у винесенні Постанови №65951749/2025 від 09.02.2026 «Про результати перевірки законності виконавчого провадження», відповідно до якої дії заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. були визнані такими, що при примусовому виконанні виконавчого листа у ВП № 65951749 проведені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень.
Визнано протиправними дії заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. щодо винесеного розрахунку суми індексації аліментів у ВП № 65951749 від 26.01.2026, в якому вчинено неправильний розрахунок індексації аліментів.
Визнано розрахунок заборгованості зі сплати індексації аліментів у ВП № 65951749, проведений 26.01.2026 за період з грудня 2024 року грудень 2025 року, на суму 1 367,66 грн. неправомірним.
Зобов`язано заступника начальника Київського ВДВС Фішер В.В. здійснити вказаний розрахунок повторно, з чітким дотриманням норм законодавства та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 та усунути виявлені судом недоліки (а.с.97-107).

В апеляційній скарзі Київський ВДВС ставить питання про скасування ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2026 року та відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.112-116).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість (а.с.136-139).

Крім того, 23.03.2026 представник ОСОБА_3 адвокат Бєлік А.С. звернувся до суду із заявою про стягнення з Київського ВДВС судових витрат в сумі 25 000,00 грн., які складаються з витрат на правничу допомогу.
Заява була обґрунтована тим, що 17.03.2026 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси задоволено скаргу ОСОБА_3 у повному обсязі. Представник скаржниці зазначав, що при зверненні до суду з даною скаргою, заявницею понесені витрати на оплату послуг з професійної правничої (правової) допомоги адвоката у розмірі 25 000,00 грн. та вказав, що згідно з п.1 договору №19/02-26 про надання правової допомоги від 19.02.2026 (далі – Договір) адвокат зобов`язується надати клієнту комплексну правову допомогу в суді першої інстанції. 
Відповідно до п.7 Договору за домовленістю сторін, вартість виконаних робіт визначена у розмірі 25 000 грн., і повинна бути сплачена клієнтом двома платежами не пізніше 19.03.2026 року, включно. Сума може бути змінена шляхом укладання додаткової угоди при зміні обставин справи. 
Відповідно до акту виконаних робіт згідно з договором №19/02-26 про надання правової (правничої) допомоги від 19.02.2026, адвокатом Бєлік А.С. виконані такі роботи: 
вивчення обставин справи та збір доказів; 
відпрацювання правової позиції клієнта на підставі діючих правових висновків Верховного Суду, дослідження судової практики; 
надання клієнту неодноразових консультацій, підготовку скарги на дії державного виконавця, підготовку додаткових пояснень, участь у судовому засіданні. 
У зв`язку з цим, представник скаржника Філіштинської О.І. просив стягнути з Київського ВДВС на користь стягувача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000 грн.

Додатковою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026 року було стягнуто з Київського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь стягувача ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.(а.с.23-30).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.06.2006 року розгляд цивільної справи унікальний №520/10072/18, провадження Одеського апеляційного суду № 22-ц/813/5944/26, призначений в режимі відео конференції, за заявою представника скаржника ОСОБА_3 – адвоката Бєліка А.С. (а.с.213).
Крім того, ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.07.2006 року розгляд цивільної справи, унікальний №520/10072/18, провадження Одеського апеляційного суду № 22-ц/813/6637/26, призначений в режимі відео конференції, за заявою представника скаржника ОСОБА_3 – адвоката Бєліка А.С. (а.с.82).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, в одному провадженні, за участю представника апелянта Фішер В.В., представника скаржника ОСОБА_3 – адвоката Бєліка А.С., представника боржника ОСОБА_4 – адвоката Главацького Ю.А., у відсутність інших учасників справи, колегія суддів виходить із того, що вимоги Філіштинської по справі про стягнення на її користь витрат на правову професійну допомогу є наслідком постановленої ухвали Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2026 про задоволення скарги Філіштинської. Крім того, як на основну ухвалу суду, так і на додаткову подано апеляційні скарги Київського ВДВС. Тобто обидві ці справи і взаємопова`язаними. 

Апеляційний суд також зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні. 

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати обидві справи на підставі наявних у справі доказів, а також за участю представника апелянта - Фішер В.В., представника скаржника ОСОБА_3 – адвоката Бєліка А.С., представника боржника ОСОБА_4 – адвоката Главацького Ю.А., у відсутність інших учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечення на них, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 на дії Київського ВДВС, суд першої інстанції виходив із того, що із дослідженого судом розрахунку заборгованості індексації аліментів у ВП №65951749, заступником начальника Київського ВДВС Фішер В.В. було незаконно визначено розмір індексації аліментів за період з грудня 2024 року по грудень 2025 року у розмірі 1 367,66 грн.
При цьому суд першої інстанції вказав, що згідно з абзацом п`ятим пункту 4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 №1078 (далі – Порядок № 1078), сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що визначений розмір індексації аліментів за період з грудня 2024 року по грудень 2025 року у розмірі 1 367,66 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства і має складати 133 980 грн., що на 132 612,34 грн. більше, враховуючи, що індексації має бути підлягати весь розмір аліментів – 15 000 грн., а не лише аліменти в розмірі не прожиткового мінімуму громадян, встановленого для працездатних осіб, що складає 30238 грн. в місяць.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Київського ВДВС з 01.07.2021 перебуває ВП № 65951749 з примусового виконання виконавчого листа №520/10072/18, виданого Київським районним судом м.Одеси, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини, сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15 000,00 грн. але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 606-ХІV України виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
За змістом ст. 71 Закону № 606-ХІV виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом (далі – СК) України.
Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
З цих підстав, заступником начальника Київського ВДВС Фішер В.В., згідно з вимогами ч. 1 ст. 71 Закону № 606-ХІV, а також відповідно до положень абзацу п`ятого пункту 1-1, абзацу першого п. 4, та п. 10-4 Порядку № 1078 та з урахуванням ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» і ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», проведено індексацію аліментів за період з грудня 2024 по грудень 2025 включно. При цьому, слід вказати, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснювалось з місяця, наступного після проіндексованого.
Вказаним вище Порядком № 10798 встановлено, що для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка; індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. 
Таким чином, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. При цьому, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку є спірним питання про те, яка сума аліментів підлягає індексації – 15 000 грн., як про те заявляє скаржник ОСОБА_3 та її представник адвокат Бєліков А.С., чи розмір не прожиткового мінімуму громадян, встановленого для працездатних осіб, що складає 30238 грн. в місяць, як про те заявляє апелянт – Київський ВДВС, його представник - заступник Київського ВДВС Фішер В.В., боржник ОСОБА_4 та його представник – адвокат Главацький Ю.А.

З цих підстав, слід зазначити, що вказане питання врегульовано як законами України, так і Порядком № 1078.

Так, відповідно до п. 4 Порядку № 10798 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За змістом абз. 4 пункту 5 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Згідно з п.10-4 Порядку № 1078, для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка; індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, разом із сумою індексації не повинен перевищувати 50 відсотків грошового доходу платника аліментів.

Викладені обставини, в своїй сукупності свідчать про те, що розрахунок індексації аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 15000 грн. щомісячно, за період з грудня 2024 по грудень 2025, включно, здійснений заступником начальника Київського ВДВС Фішер В.В. у встановленому законом порядку та у відповідності до Порядку № 1078, а тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 має бути відмовлено.

Таких правових позицій дотримується і Верховний Суд, в своїй постанові № 342/1390/19 від 21.06.2024.

Посилання суду і представника ОСОБА_3 – адвоката Бєліка А.С. на постанову Верховного Суду у справі № 686/5088//22 від 31.08.2022 є безпідставним, так як вищевказаний спір і спір по даній справі не є релевантними.

Що стосується додаткової ухвали суду про стягнення з Київського ВДВС на користь ОСОБА_3 витрат на професійну правову допомогу у розмірі 25 000 грн., та колегія суддів виходить із того, що оскільки ухвала суду від 17.03.2026, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 , скасовується у повному обсязі, то і витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. не підлягають стягненню з Київського ВДВС на користь ОСОБА_3 .

При цьому, колегія суддів зазначає, що за правилами ч. ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційних скарг надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваних судових рішень та доводів апеляційних скарг.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані ухвали суду не відповідають зазначеним вимогам, доводи апеляційних скарг їх повністю спростовують, оскільки ухвалу та додаткову ухвалу суду прийнято не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувані ухвали суду – скасувати і ухвалити постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії Київського ВДВС, в особі начальника Саламахи В.В. та заступника начальника Фішер В.В. , боржник: ОСОБА_4 , а також в задоволенні її заяви про стягення витрат на правову допомогу, відмовити. 

Колегія суддів також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3 328 грн. (а.с.123, 1312), як того вимагає ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,
ухвалив:

Апеляційні скарги Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2026 року а також додаткову ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20.04.2026 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в особі начальника Саламахи Вадима Володимировича та заступника начальника Фішер Віти Валеріївни, боржник: ОСОБА_4 , відмовити.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення на її користь з Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 3328 грн. (три тисячі триста двадцять вісім гривень).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 31.07.2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

О.С. Комлева