ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 липня 2026 року м. Житомир справа № 240/3051/26
категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області донарахувати та виплатити їй доплату до пенсії непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні гарантованого добровільного відселення, у відповідності до ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 26.07.2025;
- зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести їй донарахування та виплату доплати до пенсії непрацюючому пенсіонеру, проживаючому в зоні гарантованого добровільного відселення, передбачену ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», з 26.07.2025 року в розмірі 2361 грн щомісячно.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є непрацюючим пенсіонером, який проживає в населеному пункті на території, віднесеній до зони гарантованого добровільного відселення, а тому має право на нарахування та виплату їй Відповідачем підвищення (доплати) до пенсії, що передбачено статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Позивач зазначає, що Відповідач протиправно не здійснює нарахування та виплату такої доплати до пенсії Позивача, чим порушує право Позивача на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 27.02.2026 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До суду від Відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що за результатами звірки з Єдиним державним демографічним реєстром, дата реєстрації ОСОБА_1 за місцем проживання в м. Овруч, Коростенського району, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з 16.12.1980 року по 08.08.1997року та з 20.03.1998 року по даний час. Оскільки наявні відомості про зміну місця проживання позивача після 01.01.1993 року, з 01.01.2025 року доплата до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, не встановлена.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Судом встановлено, що Позивач має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади Позивачка з 16.12.1980 року по 08.08.1997 року проживала в АДРЕСА_1 , а з 20.03.1998 року і по теперішній час проживає в АДРЕСА_2 .
Відповідно до акту про проживання особи, у період з 08.08.1997 року по 20.03.1998 року Позивачка фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстрація місця проживання за вказаною адресою була здійснена лише 20.03.1998 року у зв`язку із тривалим оформленням документів на право власності на будинок.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року у справі №240/4236/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 02.12.2020 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Позивач звернулася до Відповідача із заявою про нарахування та виплату підвищення (доплати) до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-ХІІ та статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Листом від 04.09.2025 року Відповідач, у відповідь на заяву Позивача повідомив, що за результатами звірки з Єдиним державним демографічним реєстром доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, з 01.01.2025 року не встановлено, оскільки наявні відомості про зміну місця проживання Позивача після 01.01.1993.
Вважаючи дії Відповідача щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії протиправними, Позивач звернулася до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини у цій справі пов`язані з бездіяльністю Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає на території радіоактивного забруднення, передбаченого статтею 39 Закону України № 796-XII, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.
Стаття 39 Закону №796-ХІІ у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, була викладена так: Громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах:
- у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати;
- у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати;
- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.
Пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях, і стипендії студентам, які там навчаються, підвищуються у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті. Пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення, оплата праці додатково підвищується на 25 процентів від розміру мінімальної заробітної плати.
Громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів, за рішенням Адміністрації зони відчуження, встановлюється доплата згідно з положенням, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Підпунктом 7 пункту 4 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року №76-VIII Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України (далі - Закон №76-VIII), який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону №796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.
Законом України від 04 лютого 2016 року №987-VIII Про внесення змін до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №987-VIII), який згідно з розділом ІІ Прикінцеві положення набрав чинності з 01 січня 2016 року, до Закону №796-ХІІ включено статтю 39 Доплата громадянам, які працюють у зоні відчуження такого змісту: Громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Стаття 39 Закону №796-ХІІ (у редакції Закону №987-VIII), яка чинна з 01 січня 2016 року, врегульовує питання доплат виключно особам, які працюють у зоні відчуження. Однак редакція статті 39, яка була чинна до 01 січня 2015 року, врегульовувала питання здійснення доплат таким категоріям громадян: 1) особам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення (у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, у зоні гарантованого добровільного відселення, у зоні посиленого радіоекологічного контролю); 2) непрацюючим пенсіонерам, які проживають на цих територіях; 3) студентам, які там навчаються; 4) пенсіонерам, які працюють у зонах радіоактивного забруднення; 5) громадянам, які працюють у зоні відчуження, а також у зоні безумовного (обов`язкового) відселення після повного відселення жителів.
Рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року №6-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 21 січня 2019 року та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у зразковій справі №240/4937/18 дійшли висновку, що з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення від 17 липня 2018 року №6-р/2018 відновлено право особи на отримання підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення - у зоні гарантованого добровільного відселення, на підставі статті 39 Закону №796-ХІІ.

Разом із тим, оскільки спірні правовідносини виникли у 2025 році, суд вважає за необхідне врахувати зміни законодавства, якими на період дії воєнного стану визначено особливості реалізації права на зазначене підвищення до пенсії.

Так, статтею 45 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом 26.04.1986 чи у період з 26.04.1986 до 01.01.1993, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Відповідно до статті 45 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.12.2024 №1524 Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, яка набрала чинності з 01.01.2025 (далі - Постанова №1524, зі змінами), пунктами 1, 1-1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:
особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;
у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.
Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік, як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

З матеріалів справи убачається, що Позивачу з 01.01.2025 не була встановлена доплата в сумі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону № 4059-ІХ з тих підстав, що за результатами звірки з Єдиним державним демографічним реєстром доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, з 01.01.2025 року не встановлено, оскільки наявні відомості про зміну місця проживання Позивача після 01.01.1993 року.
Водночас, суд не погоджується з такими доводами Відповідача, оскільки сам факт наявності відомостей про зміну місця проживання Позивача після 01.01.1993 року не свідчить про її виїзд за межі зони гарантованого добровільного відселення.
Як убачається з матеріалів справи, Позивачка до та після 01.01.1993 року проживала на території, віднесеній до зони гарантованого добровільного відселення.
Зокрема, відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади, Позивачка з 16.12.1980 року по 08.08.1997 року проживала у м. Овруч, а з 20.03.1998 року і по теперішній час зареєстрована та проживає у м. Овруч Коростенського району Житомирської області.
При цьому, період з 08.08.1997 року по 20.03.1998 року підтверджується актом про проживання особи, відповідно до якого Позивачка фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, відсутність реєстрації місця проживання у зазначений період не свідчить про зміну Позивачкою місця постійного проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення.
Крім того, відповідно до трудової книжки Позивачка у період з 15.07.1975 року по 12.07.2004 року працювала в Овруцькому комбінаті КП, що знаходилось у м. Овруч, яке відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.1991 №106 віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Отже, досліджені судом докази свідчать про те, що Позивачка із зони гарантованого добровільного відселення не виїжджала ні станом на 01.01.1993 року (у зв`язку з чим їй надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи), ні після цієї дати.
З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про те, що Відповідач безпідставно відмовив Позивачу у встановленні та виплаті доплати, оскільки матеріалами справи підтверджено дотримання нею умов, визначених статтею 45 Закону №4059-ІХ. Отже, дії Відповідача є протиправними.
Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом зобов`язання Відповідача здійснити з 26.07.2025 року нарахування та виплату Позивачу доплати як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік".

Відповідно до вимог частини першої статті 139 КАС України витрати Позивача на сплату судового збору відшкодовуються за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир, Житомирський район, Житомирська область, 10003, ЄДРПОУ 13559341) , про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 26.07.2025 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 26.07.2025 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

10.07.26