ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

14 липня 2026 року 	Справа № 160/11162/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, - 
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади МВС України в особі його структурного підрозділу Дніпровського державного університету внутрішніх справ (код ЄДРПОУ 08571446, р/р UA 268201720313221003201017468, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 91 262 грн. 49 коп. (дев`яносто одна тисяча двісті шістдесят дві грн, 49 коп).
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контракт про проходження служби в поліції з відповідачем був достроково розірваний та відповідач був звільнений зі служби в поліції раніше ніж три роки після закінчення вищого навчальних закладу із специфічними умовами навчання, а тому у нього виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, яке в добровільному порядку не відбувається.
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.05.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене провадження в адміністративній справі, повідомив сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду, встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.
Згідно наданого відзиву на позов, відповідач зазначив, що не погоджується із позовними вимогами, вважає доводи позивача необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що у повідомленні виданому ОСОБА_1 від 27.02.2026року відсутня сума витрат, які підлягають відшкодуванню, та не додано довідки-розрахунки, які підтверджують суми витрат, які підлягають відшкодуванню. Таким чином, позивач не ознайомив відповідача із сумами витрат, які просить стягнути у позові. Також відповідач не погоджується із сумою витрат, виходячи з того, що протягом 2021-2024 років ОСОБА_1 навчався дистанційно, фактично не перебуваючи у приміщенні Університету, тому заявлена до відшкодування сума витрат не відповідає фактично наданим Університетом послугам та забезпеченню.
Позивач надав відповідь на відзив, згідно змісту якої, заперечує проти доводів відповідача, зазначає, що під час відрахування ОСОБА_1 , як випускника Університету до служби в органах поліції, його було ознайомлено під підпис про суму витрат, яку необхідно буде сплатити у випадку передчасного звільнення з органів поліції. Тому вважає, що відсутність суми у Повідомленні про відшкодування витрат не звільняє від обов`язку відшкодування витрат. Також вказав, що розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. У зв`язку з цим, вважає, що нарахування вартості комунальних послуг здійснюється на підставі середніх добових норм споживання, що відповідає чинному законодавству та судовій практиці.
У запереченнях на відповідь на відзив, відповідач не погодився з доводами позивача, вказав, що повідомлення про відшкодування витрат, що пов`язані з утримання у вищому навчальному закладі, яке отримано відповідачем 27.02.2026 року не відповідає п. 5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року №261, оскільки не містить відомостей про суму витрат. Також наполягає на тому, що розрахунок витрат здійснений без урахування періоду дистанційного навчання та відпустки відповідача.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 19.07.2021 № 158 о/с ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу ДДУВС на денну форму навчання за державним замовленням та присвоєно спеціальне звання «рядовий поліції» (назву установи змінено 14.05.2024 на Дніпровський державний університет внутрішніх справ, на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08.05.2024 № 298). 
09.08.2021 між ОСОБА_1 , ДДУВС та Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області укладено Контракт № 10064 про здобуття освіти у ДДУВС (далі – Контракт № 10064). 
Згідно з наказом ДДУВС від 12.04.2024 № 285 о/с ОСОБА_1 , як випускника ДДУВС, направлено у розпорядження до ГУНП в Дніпропетровській області для призначення на посади згідно з отриманим фахом. 
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 12.04.2024 № 397 о/с ОСОБА_1 після закінчення ДДУВС призначений на посаду оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Синельниківського районного управління поліції. 
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 07.03.2025 № 1157 о/с ОСОБА_1 переведений відповідно п. 2 ч. 1 с. 65 ЗУ «Про Національну поліцію» (за ініціативою поліцейського) на посаду оперуповноваженого сектору боротьби з наркозлочинністю відділу кримінальної поліції Синельниківського районного управління поліції. 
27.11.2025 року відповідач звернувся до керівництва ГУНП в Дніпропетровській області з рапортом про звільнення зі служби в Національній поліції за власним бажанням. 
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 28.03.2026 № 318 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України «Про Національну поліцію».
27.02.2026 відповідачу вручено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі.
Враховуючи, що в добровільному порядку вказані витрати відповідач не відшкодував, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.
За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують МВС України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (частина п`ята статті 74 Закону України «Про Національну поліцію»).
Відповідно до пункту 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.04.2017 №261, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі:
дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;
звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Відповідно до пункту 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Типову форму контракту затверджує МВС.
Пунктом 3 Порядку №261 передбачено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку №261).
Згідно з пунктом 8 цього Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Судом у цій справі встановлено, що відповідач здобув вищу освіту за рівнем магістра у Дніпровському університеті внутрішніх справ та перебував на службі в поліції. При цьому, відповідач не відпрацював 3 роки після закінчення навчання у Дніпропетровському державному університету внутрішніх справ.
Спір у справі виник щодо відшкодування коштів, які витрачено на утримання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі, у зв`язку з тим, що він звільнений за власним бажанням зі служби в органах Національної поліції менш ніж через три роки відколи закінчив навчання (що є порушенням умов контракту).
Пунктом 2.3.5. Контракту № 10064 від 09.08.2021 передбачено, що у разі дострокового розірвання контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання Відповідач зобов`язаний відшкодувати Міністерству внутрішніх справ в особі ДДУВС витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі, визначеному у довідці-розрахунку.
Пунктом 4.3 Контракту №10064 передбачено, що розрахунок витрат здійснюється за відповідними видами забезпечення відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю, у день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу.
Згідно наданого позивачем до відповіді на відзив Розрахунку фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів навчального взводу КП – 133 у Дніпровському державному університеті внутрішніх справ від 12.04.2024, у пункті 22 цього Розрахунку містить сума витрат та підпис ОСОБА_1 , що свідчить про дотримання позивачем умов Контракту та ознайомлення відповідача із загальною сумою витрат.
Зазначені обставини зумовлюють виникнення у відповідача обов`язку відшкодувати витрати пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, який віна добровільно взяв на себе, власноручно підписавши контракт.
Однак, суд звертає увагу, що за правилами положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 8 Порядку №261 право на звернення до суду у позивача з вимогою про відшкодування витрат на утримання виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
Відповідно до Порядку №261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 30 серпня та 14 грудня 2022 року у справах №480/8200/20 та №520/5837/2020 відповідно.
Позивачем складено повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі від 27.02.2026 №89151-2026 та ознайомлено відповідача під підпис. У вказаному повідомленні відповідачу встановлений 30-денний термін для оплати суми витрат.
Однак, у встановлений строк суму боргу відповідач не сплатив, заперечень щодо розрахунку суми витрат з боку відповідача не надходило.
Станом на час звернення до суду з позовом належна до стягнення сума складає 91262,49 грн.
Відтак, відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту або ж звільненні зі служби в поліції раніше ніж через три роки після закінчення навчального закладу, на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодував, доказів на спростування зазначеного не надано.
До того ж, суд зауважує, що відсутність у повідомленні від 27.02.2026 розміру витрат, не скасовує обов`язок відповідача щодо сплати витрат, які понесені позивачем за період його навчання, враховуючи і те, що відповідача було ознайомлено з цією сумою.
Також, суд відхиляє заперечення відповідача щодо визначеного позивачем розміру витрат, адже, підписавши при відрахуванні з навчального закладу 12.04.2024 відповідну відомість витрат, відповідач погодився з цією сумою.
Крім того, необхідно вказати, що під час проходження навчання курсант міг у будь-який момент звернутися до відповідного відділу Університету для вирішення зазначених питань, та у випадку незгоди із розрахунками її утримання, їх якістю, недостатністю тощо порушити вирішення спірних питань, в тому числі й у судовому порядку. Суд зазначає, що з боку навчального закладу контракт виконано у повному обсязі та за результатами навчання особа не мала жодних зауважень з приводу його виконання.
Доказів про зворотне, матеріали справи не містять.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 91262,49 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі. 
Отже позов Дніпровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у навчальному закладі, у розмірі 91262,49 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 2, 5, 77, 90, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь держави в особі центрального органу виконавчої влади МВС України в особі його структурного підрозділу Дніпровського державного університету внутрішніх справ (код ЄДРПОУ 08571446, р/р UA 268201720313221003201017468, банк одержувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172) витрати, пов`язані з його утриманням у Дніпровському державному університеті внутрішніх справ, у розмірі 91 262 грн. 49 коп. (дев`яносто одна тисяча двісті шістдесят дві грн, 49 коп).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями , 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складено 14.07.2026 року.

Суддя Н.Є. Калугіна