ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 450/231/26 пров. № А/857/37611/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Димарчук Т.М.,
суддів – Москаля Р.М., Сала П.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 червня 2026 року (суддя – Ліуш А.І., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у січні 2026 року звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.12.2025 серії EHA № 6358894 та закрити справу про адміністративне правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що зупинка була здійснена без законних підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Інспектор аргументував зупинку «відсутністю даних про страховку в базі», а згодом -«підозрою у ДТП», що не підкріплювалося жодними доказами. Оскільки первинна зупинка була незаконною, всі наступні вимоги поліцейського (пред`явити документи) також є неправомірними.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22.06.2026 позов задоволено повністю.
Скасовано постанову серії EHA № 6358894 від 17 грудня 2025 року. Провадження у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито.
Зобов`язано ОСОБА_1 усунути виявлене порушення шляхом оформлення страхового полісу на транспортний засіб Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 . Встановити позивачу строк у десять днів з моменту набрання рішенням законної сили для укладення відповідного договору страхування та покласти на ОСОБА_1 обов`язок надати суду належні та допустимі докази виконання зазначеної вимоги.

Не погодившись з ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо є інформація, що свідчить про причетність водія транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Вказує, що саме отримання інформації про відсутність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів стало підставою для прийняття поліцейськими рішення про зупинку транспортного засобу з метою перевірки виявлених обставин та документування адміністративного правопорушення.
Вказує на те, що суд першої інстанції, встановивши факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, фактично звів розгляд справи виключно до оцінки правомірності зупинки транспортного засобу працівниками поліції. Такий підхід не відповідає предмету спору та призвів до надання визначального значення обставинам, які самі по собі не є підставою для скасування оскаржуваної постанови, адже, навіть за умови наявності окремих процесуальних недоліків під час зупинки транспортного засобу такі обставини не свідчать автоматично про незаконність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо факт вчинення адміністративного правопорушення є встановленим
Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Належно повідомлені сторони у судове засідання не з`явилися, заяв (клопотань) сторонами про відкладення апеляційного розгляду справи через причини, які можуть визнаватися поважними не подали.
За приписами ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 17.12.2025 інспектором патрульної поліції УПП у Львівській області було винесено постанову серії EHA № 6358894 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Згідно даної постанови, водій 17.12.2025 09:12:04 керував транспортним засобом без чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п.2.1 «ґ» ПДР України
Вважаючи постанову протиправною, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що оскільки первинна зупинка була незаконною, всі наступні вимоги поліцейського (пред`явити документи) також є неправомірними.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Положеннями статті 283 КУпАП закріплено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до пункту 2.4 (а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.
Відповідно до підпункту «ґ» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Диспозицією частини 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спірним у цій справі є питання правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 126 КУпАП України за керування транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.
Доводи апелянта зводяться до того, що оскільки ним не порушувались жодні правила дорожнього руху, тому підстав для зупинки та відповідно перевірки документів не було.
Колегія суддів вважає безпідставними такі твердження позивача ураховуючи наступне.

Положення статті 35 Закону № 580-VIII визначають, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
З аналізу зазначених норм вбачається, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР та в свою чергу, вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах у разі якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Згідно зі статтею 8 Закону України від 21.05.2024 № 3720-IX «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 3720-IX) з метою організації накопичення, зберігання інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, обміну такою інформацією, забезпечення отримання потерпілими особами інформації щодо договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також забезпечення контролю за здійсненням обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності МТСБУ забезпечує функціонування Єдиної централізованої бази даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - Єдина централізована база даних).
Єдина централізована база даних містить відомості про страховиків, які провадять діяльність з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені страховиками - членами МТСБУ, про страхові випадки, що настали, стан та результати їх врегулювання, про транспортні засоби та їх страхувальників, у тому числі персональні дані таких страхувальників, а також іншу інформацію щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
В свою чергу, статтею 9 Закону № 3720-IX визначено, що перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.
Перевірка наявності чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, визначеного статтею 6 цього Закону, здійснюється на підставі інформації, що міститься в Єдиній централізованій базі даних.
Зважаючи на те, що працівниками поліції за інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних було встановлено факт відсутності у ТЗ, яким 17.12.2025 керував позивач, чинного Страхового поліса, вказане свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що водій порушив пункт 2.1. «ґ» ПДР.
У свою чергу, отримання працівниками поліції інформації з Єдиної централізованої бази даних про відсутність відомостей щодо чинного договору обов`язкового страхування є інформацією, що свідчить про можливе вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, а тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 35 Закону № 580-VIII є самостійною підставою для зупинки транспортного засобу.
Безпідставними є покликання позивача на пункт 21.2. статті 21 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), згідно з яким контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод, оскільки Закон № 1961-IV втратив чинність 01.01.2025 на підставі Закону від 21.05.2024 № 3720-IX.
У зв`язку з зазначеним, суд апеляційної інстанції вважає, що в працівників поліції були усі наявні передбачені Законом № 580-VIII підстави для зупинки ТЗ позивача, а відтак були правомірними вимоги до водія пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР.
Колегія суддів робить висновок, що в спірному випадку у позивача відсутній страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що вказує на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.
Слід звернути увагу, що позивач не додав полісу страхування до позовної заяви в якості доказів відсутності його вини в інкримінованому правопорушенні, що свідчить про відсутність у позивача діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на час зупинки його транспортного засобу. Також позивачем не додано полісу страхування суду апеляційної інстанції.
Виходячи з таких обставин, на момент зупинки транспортного засобу позивача відповідач володів певною інформацією щодо відсутності у водія полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб.
З приводу твердження позивача про відсутність у поліцейського повноважень перевіряти у позивача страховий поліс, окрім випадків складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у якій брав участь позивач, суд апеляційної інстанції зазначає, що така позиція не ґрунтується на вимогах законодавчих актів та не має відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.
З огляду на висновок Верховного Суду, який зроблений у справі № 127/19283/17 від 25.09.2019, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Відтак, колегія суддів висновує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.12.2025 серії EHA № 6358894 складена правомірно, з огляду на непред`явлення позивачем чинного страхового полісу, що підтверджується матеріалами справи.
Доводи позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення є безпідставними та спрямовані лише на уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, винуватість в яких повністю доведена.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, не надав оцінку усім обставинам у справі, що мають значення для її вирішення, а тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.
Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 червня 2026 року у справі №450/231/26 скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя | | Т. М. Димарчук
судді | | Р. М. Москаль
| | П. І. Сало
Повне судове рішення складено 10.09.26