ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
02068, м. Київ, вул. Кошиця, 5-А

справа № 753/10586/25
провадження № 2-а/753/249/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2025 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - 

ВСТАНОВИВ:
У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою заступника командира взводу 2 взводу 3 роти Управління патрульної поліції у Закарпатській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Данилою І. В. серії ЕНА № 4683829 від 08 серпня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП за порушення пункту 8. 4 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з чим, на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 340 грн. Вважає постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення незаконною і такою, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 вересня 2025 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
01 жовтня 2025 року на адресу суду надійшов відзив від Департаменту патрульної поліції, який було направлено через підсистему «Електронний суд», в якому зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E 250 d», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, чим порушив пункт 8.4 ПДР України. У діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною першою статті 122КУпАП, процедура та порядок складання адміністративних матеріалів були дотримані. Постанова обґрунтована, прийнята на підставі та у порядку передбаченому законодавством.
Згідно частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини сторін регулюються нормами КУпАП від 7 грудня1984 року №80731-X, Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, Постанови Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10 жовтня 2001 року №1306 (ПДР).
Відповідно частини першої статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, постановою від 08 серпня 2025 року серії ЕНА №4683829 у справі про адміністративне правопорушення позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини першої статті 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу розмірі 340грн.
Відповідно до вказаної постанови 08 серпня 2025 року, о 16год. 45 хв., ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz E 250 d», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку «Напрямок руху по смугах», здійснив рух прямо зі смуги, яка дозволяє рух тільки ліворуч, чим порушив пункт 8.4 ПДР України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою та притягненням до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до частин першої, другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з пунктом 8.4. ґ. ПДР України дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, одна з них - наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.
Відповідно до знаку 5.16 «Напрямки руху по смугах», показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.
Частиною першою статті 122 КУпАП, визначено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Позивач зазначав, що інспектором з моменту зупинки транспортного засобу, яким він керував, не виконано вимоги статей 7, 245, КУпАП щодо порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною другою статті 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (частина третя статті 283 КУпАП).
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №513/899/16-а.
Суд зазначає, що факт порушення ПДР має бути належним чином задокументованим та доведеним належними і допустимими доказами. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 березня 2019 року у справі №686/11314/17.
Відповідно до частин першої, другої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача у подібних правовідносинах, викладена у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №357/10134/17.
Суд зазначає, що відповідачем виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення визначеного частиною другою статті 77 КАС України, оскаржувана постанова є правомірною, прийнята з урахування всіх обставин.
Позивач, оскаржуючи постанову та посилаючись на те, що інспектором з моменту зупинки транспортного засобу, яким він керував, порушено вимоги КУпАП, не підтверджено належними доказами, обставини вчиненого ним правопорушення не спростовують.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, оглянувши відеозапис доданий до відзиву, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено правомірність прийнятого відповідачем рішення, підстави позову, на яких наполягає позивач, окрім надмірного формалізму ніяк не спростовують обставини вчиненого ним правопорушення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72, 77, 79, 90, 139, 162, 242, 245, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд - 

ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ          КАЛІУШКО Ф.А.

Дата складення та підписання повного тексту рішення 19.03.2026 року.