Справа № 127/1523/26
Провадження 2/127/253/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	м. Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Соушко Ю.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представника відповідачів ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визначення частки у праві власності на земельну ділянку та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування,
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.
У позовній заяві позивачка просить визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 . Після його смерті вона звернулася до нотаріуса для прийняття спадщини та оформлення спадкових прав. 
Державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. 12.12.2024 видано ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Державний нотаріус Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.12.2024 № 1916/02-31 відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначила, що підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стало те, що за державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 972153, виданим Вінницькою міською радою 18.02.2009, та додатком до державного акта серії АА №044211, виданим Управлінням Держкомзему у м. Вінниці 19.10.2010, земельна ділянка оформлена на ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в спільну сумісну власність, однак частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не визначені.
ОСОБА_1 вказала, що на момент смерті спадкодавця домовленостей між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 щодо іншого розміру часток у праві власності на земельну ділянку не існувало, тому частки співвласників є рівними. З огляду на це, на думку позивачки, ОСОБА_6 належала 1/2 частка земельної ділянки, яка увійшла до складу спадщини після його смерті.
Позивачка зазначила, що заповіт після смерті ОСОБА_6 не виявлено. Спадкоємцями першої черги за законом є дружина спадкодавця - ОСОБА_1 та дочки спадкодавця - ОСОБА_3 і ОСОБА_7 . ОСОБА_7 відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь матері - ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 вважає, що з урахуванням відмови ОСОБА_7 від спадщини на її користь їй належить 2/3 частки у спадковому майні, а тому її частка у праві власності на всю земельну ділянку становить 1/3 частину.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.
ОСОБА_2 19.03.2026 подала відзив на первісний позов. У відзиві ОСОБА_2 зазначила, що з позовом ОСОБА_1 ознайомилася, позов визнає та просить його задовольнити. 
ОСОБА_3 19.03.2026 подала відзив на первісний позов. У відзиві ОСОБА_3 зазначила, що з позовом ОСОБА_1 ознайомилася, позов визнає та просить його задовольнити. Разом із відзивом подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву та підтвердження надсилання відзиву сторонам у справі.
Також 19.03.2026 надійшла до суду зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування.
Зустрічний позов обґрунтовано тим, що земельна ділянка, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, оформлена на ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у спільну сумісну власність без визначення часток кожного із співвласників.
ОСОБА_3 послалася на те, що після смерті її батька - ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої входить частка у праві власності на спірну земельну ділянку. Позивачка за зустрічним позовом зазначила, що земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , однак частки співвласників у праві власності на земельну ділянку не визначені. Оскільки за відсутності іншого частки співвласників є рівними, ОСОБА_3 вважає, що частка ОСОБА_2 становить 1/2 частку, а за нею, як спадкоємцем після смерті батька, підлягає визнанню право власності на 1/6 частину спірної земельної ділянки.
У зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 просила визнати за нею право власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 . 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2026 ОСОБА_3 поновлено пропущений строк на подання зустрічної позовної заяви. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 та об`єднано вимоги за первісним і зустрічним позовами в одне провадження. Відповідачам за зустрічним позовом встановлено строк для подання відзиву на зустрічний позов.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2026 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Суд витребував у державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н.С. копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язав надати витребувані документи до Вінницького міського суду Вінницької області до 08.05.2026.
Друга вінницька державна нотаріальна контора супровідним листом від 30.04.2026 № 626/01-16 надала до суду копію спадкової справи № 153/2024 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на виконання ухвали суду від 16.04.2026 у справі № 127/1523/26.
До суду 28.04.2026 надійшла заява ОСОБА_3 про зміну предмета зустрічного позову. 
У заяві про зміну предмета зустрічного позову ОСОБА_3 просила визначити, що частка ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частку.
ОСОБА_3 також просила визнати за нею право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Через Електронний суд 14.05.2026 надійшов відзив ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву. У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Панасюк К.Ю. зазначила, що позивачі за зустрічним позовом просять визначити частку ОСОБА_2 у праві власності на спірну земельну ділянку у розмірі 1/2 частки та визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/6 частину земельної ділянки. З урахуванням предмета та підстав позову ОСОБА_1 просила задовольнити як первісний позов, так і зустрічний позов. Також вона повідомила, що попередній розрахунок судових витрат відсутній, оскільки правнича допомога надається їй за рахунок держави.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 первісний позов підтримала та просила його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні первісний позов визнали та проти його задоволення не заперечували. 
ОСОБА_3 зустрічний позов з урахуванням заяви про зміну предмета позову підтримала та просила його задовольнити.
Представник відповідачів ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію відповідачів, просила задовольнити зустрічний позов та не заперечувала проти задоволення первісного позову.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 22.03.2024 Вінницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_6 . Другою вінницькою державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 153/2024. Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.04.2024 №76459531 містить відомості про реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 .
Матеріали спадкової справи підтверджують, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_6 . Шлюб між ними зареєстровано 22.05.1976, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .
Матеріали спадкової справи також підтверджують, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 є дочками спадкодавця ОСОБА_6 .
ОСОБА_1 подала до Другої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини 03.04.2024. 
ОСОБА_3 подала до Другої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини 05.04.2024.
ОСОБА_7 подала до Другої вінницької державної нотаріальної контори заяву від 28.05.2024, у якій відмовилася від належної їй частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_6 на користь дружини померлого - ОСОБА_1 .
Свідоцтвом про право власності від 12.12.2024, зареєстрованим у реєстрі за № 2-1806, посвідчено право ОСОБА_1 як тієї з подружжя, яка пережила іншого, на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Це майно складається з 3/10 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .
Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 12.12.2024 посвідчено спадкові права ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на відповідні частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 отримала свідоцтво на 2/3 частки спадкового майна, а ОСОБА_3 - на 1/3 частку спадкового майна.
Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 972153, виданий Вінницькою міською радою 18.02.2009, підтверджує право на земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
Додаток до державного акта серії АА № 044211, виданий Управлінням Держкомзему у м. Вінниці 19.10.2010, містить відомості про те, що співвласниками зазначеної земельної ділянки є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Частки співвласників у праві власності на земельну ділянку у державному акті та додатку до нього не визначені.
Постанова державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.12.2024 № 1916/02-31 підтверджує, що ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158.
У постанові нотаріуса зазначено, що відмова зумовлена неможливістю визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцю, а саме частку земельної ділянки, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 .
З урахуванням заявлених вимог первісного та зустрічного позовів, предметом судового розгляду є визначення частки ОСОБА_2 у праві власності на спірну земельну ділянку, а також визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права власності на відповідні частини цієї земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .
Суд надає правову оцінку встановленим обставинам та застосовує такі норми права.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.
Відповідно до п. 4.14 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Відповідно до п. 4.16 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.
У главі 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Відповідно до п. 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони, обтяження іпотекою або арешту цього майна.
У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Оцінюючи встановлені обставини справи та досліджені докази у їх сукупності, суд доходить таких висновків.
Суд установив, що після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина, до складу якої увійшли належні йому майнові права, зокрема частка у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 972153, виданий Вінницькою міською радою 18.02.2009, та додаток до державного акта серії АА № 044211, виданий Управлінням Держкомзему у м. Вінниці 19.10.2010, підтверджують, що спірна земельна ділянка належить на праві спільної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .
Частки ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку у правовстановлюючих документах не визначені. Доказів на підтвердження домовленості співвласників про інший розмір часток у праві власності на земельну ділянку матеріали справи не містять. Учасники справи таких обставин не зазначали та доказів на їх підтвердження не подавали.
За таких обставин суд доходить висновку, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівними, а тому частка ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку становить 1/2 частку.
Суд враховує, що ОСОБА_3 після подання зустрічного позову змінила предмет позову та просить визначити частку саме ОСОБА_2 як живого співвласника, а не частку померлого ОСОБА_5 . Такий спосіб захисту узгоджується з правовим підходом Верховного Суду, відповідно до якого частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а за відсутності іншого частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними.
Визначення частки ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку у розмірі 1/2 частки дозволяє встановити обсяг майнового права, яке належало ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини. Оскільки частка ОСОБА_2 становить 1/2 частку, до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшла інша 1/2 частка спірної земельної ділянки.
Матеріали спадкової справи № 153/2024 підтверджують, що спадкування після смерті ОСОБА_6 здійснюється за законом, оскільки заповіт після його смерті не виявлено.
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_3 і ОСОБА_7 .
ОСОБА_1 звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 03.04.2024. ОСОБА_3 звернулася до Другої вінницької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 05.04.2024. Тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 у встановлений законом строк.
ОСОБА_7 подала до Другої вінницької державної нотаріальної контори заяву від 28.05.2024 про відмову від належної їй частки у спадщині після смерті батька ОСОБА_5 на користь дружини спадкодавця - ОСОБА_1 .
З урахуванням прийняття спадщини ОСОБА_1 і ОСОБА_3 та відмови ОСОБА_7 від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , спадкова частка, яка належала ОСОБА_6 у праві власності на спірну земельну ділянку, розподіляється між спадкоємцями таким чином: ОСОБА_1 належить 2/3 частки спадкового майна, а ОСОБА_3 - 1/3 частка спадкового майна.
Оскільки до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшла 1/2 частка спірної земельної ділянки, частка ОСОБА_1 у праві власності на всю земельну ділянку становить 1/3 частину, тобто 2/3 від 1/2 частки земельної ділянки.
Частка ОСОБА_3 у праві власності на всю земельну ділянку становить 1/6 частину, тобто 1/3 від 1/2 частки земельної ділянки.
Суд також враховує, що спадкові права ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , нотаріально оформлені на час звернення до суду. Зокрема, свідоцтвами про право на спадщину за законом від 12.12.2024 посвідчено право ОСОБА_1 на 2/3 частки спадкового майна, а право ОСОБА_3 - на 1/3 частку спадкового майна.
Разом з тим спадкові права на спірну земельну ділянку у нотаріальному порядку оформити неможливо, оскільки постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Малої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.12.2024 № 1916/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158.
У зазначеній постанові нотаріус послалася на неможливість визначити склад спадкового майна та належність цього майна спадкодавцю, а саме частку земельної ділянки, на яку необхідно видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 .
Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 дійшов висновку, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, а визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується за наявності перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до суду є належним способом захисту їх спадкових прав, оскільки наявна реальна перешкода для оформлення права на спадщину на земельну ділянку в нотаріальному порядку.
Судове рішення у цій справі не породжує право власності спадкоємців на спадкове майно, а підтверджує право, яке виникло у них на підставі закону внаслідок прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Такий спосіб захисту спрямований на усунення невизначеності у спадковому праві ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки, частки у праві власності на яку не були визначені у правовстановлюючих документах, а також на створення умов для державної реєстрації їх права власності на відповідні частини земельної ділянки.
Визнання відповідачами первісного позову та відсутність заперечень проти зустрічного позову не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб та підтверджуються дослідженими судом доказами.
ОСОБА_2 у відзиві на первісний позов, який надійшов до суду 19.03.2026, позов ОСОБА_1 визнала та просила його задовольнити. ОСОБА_3 у відзиві на первісний позов, який надійшов до суду 19.03.2026, також визнала позов ОСОБА_1 та просила його задовольнити.
ОСОБА_1 у відзиві на зустрічний позов, сформованому в системі «Електронний суд» 11.05.2026, не заперечувала проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 28.04.2026.
У судовому засіданні ОСОБА_1 первісний позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 первісний позов визнали та проти його задоволення не заперечували. ОСОБА_3 зустрічний позов з урахуванням заяви про зміну предмета позову підтримала. Представник відповідачів ОСОБА_4 підтримала позицію відповідачів, просила задовольнити зустрічний позов та не заперечувала проти задоволення первісного позову.
З огляду на встановлені обставини, досліджені докази, заявлені сторонами вимоги та відсутність спору між учасниками справи щодо фактичних обставин, суд доходить висновку, що первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Зустрічний позов ОСОБА_3 з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 28.04.2026 також підлягає задоволенню.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
ОСОБА_1 при зверненні до суду з первісним позовом сплатила судовий збір у розмірі 1333,12 грн.
ОСОБА_3 при зверненні до суду із зустрічним позовом сплатила судовий збір у розмірі 1333,12 грн.
Доказів понесення інших судових витрат учасники справи не подали. ОСОБА_1 повідомила, що правнича допомога надається їй за рахунок держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки первісний позов підлягає задоволенню, з відповідачів за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1333,12 грн, тобто по 666,56 грн з кожної.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню, з відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1333,12 грн, тобто по 666,56 грн з кожної.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206, 263-265 ЦПК України, ст. 15, 16, 328, 355, 368, 370, 372, 392, 1216-1218, 1220, 1223, 1225, 1226, 1261, 1267-1270, 1273, 1274, 1296, 1297 ЦК України, суд,
УХВАЛИВ:
Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визначення частки у праві власності на земельну ділянку та визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити.
Визначити, що частка ОСОБА_2 у праві власності на земельну ділянку, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/2 частку.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину земельної ділянки, площею 0,0995 га, кадастровий номер 0510136600:02:016:0158, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 666,56 грн.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 666,56 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 666,56 грн.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 666,56 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не вручено у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 09 липня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач за первісним та зустрічним позовами: ОСОБА_2 , адреса: РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Суддя           В. В. Горбатюк