ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
11.09.2026 | Справа № 910/5984/26

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом фізичної особи-підприємця Кухарського Валерія Антоновича ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "МИЛА" (03680, місто Київ, вулиця Пшенична, будинок 2-В) про стягнення 189 571,57 грн,
без повідомлення (виклику) сторін,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
20.05.2026 в системі «Електронний суд» представником фізичної особи-підприємця Кухарського Валерія Антоновича сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "МИЛА" про стягнення 189 571,57 грн та була передана 21.05.2026 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Фізичною особою - підприємцем Кухарським Валерієм Антоновичем (далі - Орендар) та ТОВ «МИЛА» (далі - Орендодавець) було укладено договір оренди приміщення від 01.04.2025 № 46-04/2025 (далі - Договір).
Відповідно до Акту про пожежу від 04.07.2025 р орендне приміщення було повністю зруйноване і таким чином, стало загиблим.
З огляду на що позивач просить стягнути з відповідача гарантійного внеску, сплаченого на підставі п. 4.8 Договору, у розмірі: 99 605,40 грн. і орендної плати за липень місяць за вирахуванням 3 днів користування Приміщенням по 03.07.2025 у розмірі: 99605,40:31 x 28 = 89966,17 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2026 позовну заяву залишено без руху.
Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 25.05.2026 подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2026 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
16.06.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву, заперечуючи стосовно позовних вимог представник відповідача вказує, що:
- офісні та приліфтові приміщення, що перебували в оренді Позивача, пожежа не зачепила;
- позивач продовжив користуватися орендованими приміщеннями, ключі від приміщень Відповідачеві не передав;
- відповідач неодноразово пропонував Позивачеві укласти додаткову угоду про дострокове припинення Договору оренди, підписати акт про повернення приміщень з оренди, передати ключі від орендованих приміщень та звільнити орендовані приміщення від майна Позивача, яке там залишалося;
- Позивач не звільнив орендовані приміщення від залишків свого майна та сторонніх предметів, а також не передав Відповідачеві ключі від цих приміщень. Протягом липня та серпня 2025 р. Відповідач не мав доступу до орендованих Позивачем приміщень;
- акт про пожежу засвідчує лише факт пожежі та не є документом, що підтверджує загибель чи знищення будівель або приміщень. Чинне законодавство не містить визначення поняття «загибель приміщення», яке вжито в п.10.2.2 Договору оренди як підстава для дострокового припинення цього Договору;
- згідно з відомостями Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, відсутні ознаки повного знищення об`єкта нерухомого майна «Будівлі нежитлові, будівлі промислові та склади» за адресою м.Київ, вул.Пшенична будинок 2В;
- оскільки орендні правовідносини між Позивачем і Відповідачем тривали до 19.10.2025, Позивач зобов`язаний сплатити орендну плату та усі види експлуатаційних і комунальних послуг до вказаної дати. Проте, як вказав Позивач у позовній заяві, він сплатив гарантійний внесок, а також орендну плату та експлуатаційні платежі лише за квітень-липень 2025 р.
08.07.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заперечення на відзив, відповідно до яких позивач просить задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне:
- внаслідок влучання ворожого БПЛА сталася масштабна пожежа на об`єкті оренди і як зазначено у висновку ДСНС «четвертий і п`ятий поверх вигорів повністю, а третій поверх пошкоджено»;
- згідно Договору оренди Позивач орендував нежитлові приміщення загальною площею 480,90 м. кВ, розташовані на четвертому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Пшенична 2 В , а саме: складські приміщення загальною площею 366,00 м. кв (розташовані на 4-му поверсі чотирьохповерхової будівлі); приліфтові приміщення загальною площею 21,20 м. кв (розташовані на 4-му поверсі чотирьохповерхової будівлі); - офісні приміщення загальною площею 93,70 м. кв (розташовані на 4-му поверсі чотирьохповерхової будівлі), які згідно Акту про пожежу без виключення і виокремлення, «вигоріли повністю».
08.07.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано заперечення на відповідь на відзив у відповідності до яких представник просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 
16.07.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме нотаріально засвідчені пояснення свідків: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , очевидців масштабної пожежі, що сталась в ніч з 03.07.2025 на 04.07.2025 в будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок ворожого обстрілу з використанням ракет та БПЛА об`єктів цивільної інфраструктури та житлового фонду на території м. Києва та Київської області, та влучання ворожого БПЛА та відповідні фотознімки зазначеного приміщення та самої будівлі, зафіксовані після настання означених вище подій.
19.07.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання у відповідності до якого представник надав свої заперечення відносно пояснень свідків.
Так, представник відповідача зазначив, що викликає сумніви також достовірність заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо їх обізнаності про точне місцезнаходження приміщень, які орендував Позивач та інший орендар, в інтересах якого представник Позивача подав інший позов - ОСОБА_3 , а також особливий наголос обох заявниць на тому, що приміщення, орендовані Позивачем та ОСОБА_3 , були знищені. У першу чергу це стосується ОСОБА_2 , відносини якої з ОСОБА_3 , так само, як і з Позивачем, є незрозумілими. 
Не відповідають дійсності заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про їхній допуск в будівлю о 10-й годині ранку, а тим більше о 8-й годині ранку 4 липня 2025 р. Як вказується в акті про пожежу, поданому Позивачем, вона була ліквідована лише о 12- 00 04.07.2025. У зв`язку з обстрілом та пожежею територія, прилегла до будівель 2 і 2В по АДРЕСА_2 , була закрита для проходу та проїзду оперативними підрозділами фактично до вечора 04.07.2025, і сторонні особи потрапити туди не могли.
Заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складське приміщення, орендоване Позивачем «було повністю знищене, вигоріло вщент та не підлягало подальшій експлуатації» дослівно співпадають. Це може свідчити про їхню домовленість щодо надання погоджених заяв.
Також представник відмітив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нічого не заявили про офісні приміщення, орендовані Позивачем, які становлять близько 20% орендованих ним площ та залишилися майже непошкодженими.
Такі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на думку представника суперечать також і доводам Позивача, який у позовній заяві стверджував, що він найняв будівельну бригаду для прибирання в орендованих Приміщеннях. Очевидно, що у загиблому приміщенні прибирання неможливе.
Окремо представник зауважує зауважити, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не є експертами у будівельно-технічній сфері та не мають кваліфікації оцінювати технічний стан будівель, споруд та їх частин.
З огляду на наведене вище, представник зазначає, що подані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заяви викликають сумніви щодо їх достовірності та суперечать іншим матеріалам справи, зокрема, витягам з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.05.2011 і 21.04.2026 щодо об`єкта нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , витягу з Реєстру пошкодженого та знищеного майна від 01.10.2025, акту інвентаризаційного обстеження ТОВ «Мила» від 28.08.2025 і фотографіям до нього, а також договору про прибирання і вивезення сміття з четвертого поверху будівлі №24/10/25 від 24.10.2025 та акту приймання-передачі послуг до нього.
03.08.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано клопотання про подання додаткових пояснень.
Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мила" (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Кухарським Валерієм Антоновичем (далі - орендар) укладено договір оренди приміщення №46-04/2025, за умовами пункту 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 480,90 м. кв. а саме:
- складські приміщення загальною площею 366,00 м. кв (розташовані на 4-му поверсі чотирьох поверхової будівлі);
- приліфтові приміщення загальною площею 21,20 м. кв (розташовані на 4-му поверсі чотирьох поверхової будівлі);
- офісні приміщення загальною площею 93,70 м. кв (розташовані на 4-му поверсі чотирьох поверхової будівлі).
Об`єкт оренди знаходиться за адресою: 03680; м. Київ, вул. Пшенична 2-В.
Строк дії цього договору становить 2 роки, 11 місяців і встановлюється з дати підписання даного акту приймання-передачі і закінчується 31.03.2028 (пункт 2.1. договору).
Відповідно до пункту 3.3. договору повернення об`єкта оренди орендодавцю у разі закінчення строку дії договору або у разі припинення (розірвання) цього договору здійснюється протягом 5 робочих днів з моменту закінчення строку дії договору, або з моменту підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору, або з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили за актом приймання-передачі об`єкта оренди, що підписується сторонами та є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до пункту 4.1. договору плата за цим договором визначається як ціна за користування загальною площею приміщення (тобто 480,90 м^2 приміщення) протягом одного календарного місяця і розраховується наступним чином:
4.1.1. Орендні платежі. Орендна ставка за квадратний метр користування нежитловими приміщеннями:
- складських приміщень 4-го поверху (площею 366,00) складає 180,00 грн, за м^2 з ПДВ;
- приліфтових приміщень та інших допоміжних 4-го поверху (площею 21,20 м^2) складає 120,00 грн, за м^2 з ПДВ;
- офісних приміщень 4-го поверху (площею 93,70 м^2) складає 225, 00 грн, за м^2 з ПДВ.
Орендна плата за цим договором складає за місяць 89506,50 грн, в тому числі ПДВ - 14917,75 грн за загальну площу орендованого приміщення.
Підпунктом 4.1.2 Договору передбачено, що Експлуатаційні платежі - це плата за послуги орендодавця по експлуатації будівлі, загальних площ та інші витрати, пов`язані з утриманням будівлі та прилеглої території. Ставка експлуатаційних платежів за м2 приміщень, яка визначається пропорційно фактичній орендованій площі приміщення. становить 21, 00 грн за м^2 з ПДВ.
Експлуатаційні платежі за цим договором складають за місяць 10 928, 40 грн, в тому числі ПДВ - 1683,15 грн за загальну площу орендованого приміщення. Сторони погодилися, що орендодавець не зобов`язаний надавати орендарю будь-які розрахунки щодо експлуатаційних платежів.
Згідно з пунктом 4.4. договору орендна плата та експлуатаційні платежі сплачується орендарем в безготівковому порядку на поточний рахунок орендодавця не пізніше 10 числа поточного місяця оренди. Орендна плата та експлуатаційні платежі за перший і останній неповні місяці строку оренди за цим договором розраховуються пропорційно кількості днів в такому неповному місяці, і подальше підлягають коригуванню на кількість невистачаючих в місяці днів або підлягає поверненню орендодавцю у розмірі їх невикористаної частини.
Пунктом 4.5. договору передбачено, що до складу орендної плати не входять витрати орендодавця на оплачу спожитих орендарем комунальних послуг, які відшкодовуються орендарем окремо, а саме:
- відшкодування вартості спожитої електроенергії у орендованому приміщені,
- відшкодування витрат на електроенергію в місцях загального користування,
- відшкодування вартості витрат на електричне опалення.
Відшкодування вартості спожитої електроенергії розраховується у орендованому приміщені за показниками лічильників, а за їх відсутності відповідно до норм та тарифів постачальників послуг, на підставі наданих орендодавцем рахунків. Сторони фіксують дані приладів обліку у присутності сторін.
Відшкодування витрат на електроенергію в місцях загального користування орендодавець розраховує пропорційно площі приміщення, яку займає орендар у загальній площі всіх орендованих приміщень будівлі.
Відшкодування вартості комунальних послуг орендар здійснює шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний банківський рахунок орендодавця за кожний місяць на підставі наданих орендодавцем рахунків протягом 10 банківських днів з дати надання рахунку (пункт 4.6. договору).
Згідно з пунктом 4.8. договору на підтвердження своїх намірів, щодо оренди приміщення орендар протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання договору зобов`язаний сплатити орендну плату та експлуатаційний платіж за останній місяць оренди гарантійний внесок, в сумі, визначеній в п. 4.1.1. та 4.1.2. даного договору, а саме 99605,40 грн, в тому числі ПДВ.
Відповідно до умов пункту 10.2.2. договору останній припиняє свою дію, зокрема у випадку, загибелі приміщення - з дати загибелі приміщення.
Незалежно від інших умов договору сторони дійшли згоди, що кожна зі сторін має право достроково розірвати даний договір, попередивши про це іншу сторону шляхом направлення їй відповідного письмового повідомлення не пізніше ніж за 60 календарних днів до такого розірвання. У такому випадку цей договір буде вважатися розірваним на 61-й календарний день з дня отримання іншою стороною повідомлення про розірвання цього договору (пункт 10.4 договору).
За актом приймання-передачі об`єкта в оренду від 01.05.2025 орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду приміщення загальною площею 480,90 кв. м., яке розташоване в будівлі за адресою: місто Київ, вул. Пшенична 2-В.
Позивачем здійснена орендна плата та відшкодування витрат орендодавця за період з квітня по липень 2025 року, а також сплачено гарантійний внесок, передбачений пунктом 4.8. договору, що підтверджується платіжними інструкціями: №87 від 01.04.2025 на суму 99605,40 грн, №88 від 04.04.2025 на суму 73363,87 грн, №98 від 07.05.2025 на суму 99605,40 гн, №99 від 07.05.2025 на суму 4898,78 грн, №103 від 04.06.2025 на суму 99605,40 грн, №105 від 12.06.2025 на суму 4607,11 грн, №109 від 02.07.2025 на суму 99605,40 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, в ніч з 03 на 04 липня 2025 року під час обстрілу м. Києва внаслідок потрапляння БПЛА сталася пожежа у п`ятиповерховій нежитловій будівлі за адресою: місто Київ, вул. Пшенична 2-В, про що працівниками Святошинського районного управління Головного управління ДСНС України у м. Києві складено відповідний акт про пожежу від 04.07.2025.
Позивач зазначає, що орендне приміщення, яке знаходилось на четвертому поверсі і згідно вказаного вище акту про пожежу "вигоріло повністю" і, таким чином, стало загиблим, в зв`язку з чим вважає договір оренди приміщення №46-04/2025 від 01.04.2025 припиненим з 04.07.2025 відповідно до пункту 10.2.2. договору.
Позивач звертався до відповідача з листом-повідомленням вих. №1/1 від 29.09.2025, в якому наполягав на поверненні частини орендної оплати за липень 2025 року та гарантійного внеску, сплаченого на підставі п. 4.8 договору, однак дана вимога залишена останнім без задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 103 982, 40 грн гарантійного внеску та 93 919, 60 грн орендної плати за липень 2025 року (за вирахуванням 3 днів користування приміщенням по 03.07.2025).
В свою чергу, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, стверджуючи, що пожежа внаслідок атаки ворожих БПЛА не зачепила офісні та приліфтові приміщення, які перебували в оренді позивача, та останній продовжував ними користуватись.
Листами №07/25-01 від 29.07.2025, №09/25-02 від 09.09.2025 відповідач звертався до позивача з пропозицією укласти додаткову угоду про дострокове припинення договору та підписати акт прийому-передачі орендованого приміщення.
У зв`язку з непідписанням додаткової угоди про дострокове припинення дії договору відповідач направив позивачу повідомлення про розірвання договору вих. № 1-01/1025 від 01.10.2025 на підставі пункту 10.4. договору.
У відповідь на лист Позивача №1/1- від 29.09.2025 Відповідач листом №1-20/1025 від 20.10.2025 повідомив про розірвання Договору оренди та відсутність підстав вважати приміщення загиблими. Крім того, Відповідач у черговий раз пред`явив вимогу щодо звільнення Позивачем орендованих приміщень від майна та сторонніх предметів.
З огляду на вказані обставини відповідач наголошує на відсутності підстав для повернення орендної плати за липень 2025 року та гарантійного платежу.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтями 626, 627 вказаного Кодексу передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. (частина 1, 3 статті 760 Цивільного кодексу України).
Судом врахований той факт, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З огляду на вказане, беручи до уваги, що спірні правовідносини між сторонами виникли до 28.08.2025, суд дійшов висновку про регламентування спірних правовідносин приписами Господарського кодексу України.
Частинами 1, 3 статті 283 Господарського кодексу України (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), унормовано, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення). 
У даному випадку об`єктом оренди є: нежитлові приміщення загальною площею 480,90 м.кв., а саме: складських приміщень 4-го поверху (площею 366,00) складає 180,00 грн, за м^2 з ПДВ; приліфтових приміщень та інших допоміжних 4-го поверху (площею 21,20 м^2) складає 120,00 грн, за м^2 з ПДВ; офісних приміщень 4-го поверху (площею 93,70 м^2) складає 225, 00 грн, за м^2 з ПДВ за адресою: 03680; м. Київ, вул. Пшенична 2-В.
Згідно з частинами 1-2 статті 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін.
За умовами пункту 10.2.2. договору останній припиняє свою дію, зокрема у випадку, загибелі приміщення - з дати загибелі приміщення.
Позивач, у якості підстави для повернення частини орендної плати за липень 2025 року та гарантійного платежу зазначає про факт знищення орендних приміщень внаслідок пожежі, яка сталась 04.07.2025, посилаючись на акт про пожежу від 04.07.2025.
Однак, суд зазначає, що жодних відомостей щодо знищення складських, приліфтових та офісних приміщень, які були об`єктом оренди, вказаний акт не містить, але лише засвідчує факт пожежі.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України" знищені об`єкти нерухомого майна - об`єкти нерухомого майна, які розташовані в Україні та стали непридатними для використання за цільовим призначенням внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, відновлення яких є неможливим шляхом поточного або капітального ремонту, реконструкції, реставрації чи економічно недоцільним.
У матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, з якого вбачається, що в будівлі нежитлові (будівлі промислові та склади) за адресою: м. Київ, вул. Пшенична (Святошинський р-н), буд. 2-В наявні пошкодження несучих та огороджувальних конструкцій (категорій відповідальності конструкцій А та Б), ступінь та характер яких свідчить про необхідність виконання робіт щодо часткового демонтажу частин об`єкта або його окремих конструкцій, підсилення об`єкта або його окремих несучих та огороджувальних конструкцій, пошкодження 41-80%; відсутні ознаки повного знищення об`єкта; місця загального користування не пошкоджені.
Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.
Частиною 2 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у разі знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості (у тому числі у зв`язку із зміною проектної документації на будівництво) або скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, а реєстраційний номер цього об`єкта скасовується.
Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно об`єкт нерухомого майна станом на дату розгляду справи право власності на об`єкт нерухомого майна: блок складських приміщень з прилеглим фізкультурно-оздоровчим комплексом та здоровпунктом (літера К) загальною площею 4 741, 10 кв.м., трансформаторна підстанція (літера Н) площею 31, 40 кв.м., майстерня (літера Л) площею 128, 70 кв.м, КПП (літера М) площею 19,20 кв. м., м. Київ, вул. Пшенична, буд. 2в. зареєстровано за відповідачем (свідоцтво про право власності САЕ №178352 від 22.04.2011).
При цьому, у ст. 2, 13 Господарського процесуального кодексу України закріплений принцип змагальності господарського судочинства, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
З урахуванням вищевикладеного, приміщення, які були об`єктом оренди за договором №46-04/2025 від 01.04.2025, не є загиблими (знищеними) внаслідок пожежі, яка сталась 04.07.2025, а тому посилання на факт їх загибелі як на підставу дострокового припинення договору згідно з п.10.2.2 є безпідставним.
Згідно з частинами 1 та 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
За таких обставин, враховуючи, що будь-яких доказів припинення дії договору оренди у липні 2025 матеріали справи не містять, підстави для повернення орендної плати за відповідний період, а також гарантійного платежу за останній місяць оренди відсутні.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.
З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Під час розгляду справи позивач не надав суду належних та допустимих доказів припинення договору оренди приміщення №46-04/2025 від 01.04.2025 у липні 2025 року.
Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено та підписано 11.09.2026.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ