ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 р. | Справа № 520/32350/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., повний текст складено 15.05.26 по справі № 520/32350/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року; зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року. Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 та ухвали постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у спірні періоди ОСОБА_1 не мав правових підстав для встановлення та виплати йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень з огляду на відсутність у нього допуску та/або доступу до державної таємниці для роботи з інформацією зі ступенями секретності «цілком таємно» та «таємно» та/або постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю, а відтак дії Департаменту щодо не нарахування та невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень відповідають вимогам законодавства. Вказує, що встановлення та виплата поліцейському надбавки за роботу в умовах режимних обмежень залежить не лише від наявності в поліцейського допуску та доступу до державної таємниці за посадою, а й передбачає інші обов`язкові складові: постійну роботу з відомостями, що становлять державну таємницю; наявність мотивованого рапорту керівника; наявність наказу про встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 20.06.2025 проходив публічну службу в органах і підрозділах Національної поліції України.
Зі змісту листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 10.12.2025 №139132/012025 встановлено, що підполковник поліції ОСОБА_1 проходив службу в Департаменті з 03.12.2019 (наказ ДСР від 09.12.2019 №100 о/с) до 20.06.2025 (наказ ДСР від 12.06.2025 №442 о/с).
За період служби в Департаменті перебував на посадах: 
- з 03.12.2019 до 01.04.2023 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту (наказ ДСР від 09.12.2019 №100о/с); 
- з 01.04.2023 до 20.06.2025 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту (наказ ДСР від 03.04.2025 №187о/с).
Звільнений зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.2 (за станом здоров`я (через хворобу) ч.1 ст.77 з 20.06.2025 (наказ ДСР від 12.06.2025 №442 о/с).
У листі зазначено, що під час проходження служби в управлінні стратегічних розслідувань в Харківській області ДСР та 7-му управлінні (з обслуговування Харківської області) Департаменту ОСОБА_1 мав допуск та доступ до інформації з обмеженим доступом (допуск до державної таємниці) за формою 2 та здійснював безпосередню (фактичну) роботу з носіями інформації з обмеженим доступом. У період з березня 2022 року до лютого 2025 року ОСОБА_1 виготовлено 19 (дев`ятнадцять) документів (носіїв), що містять інформацію з обмеженим доступом.
Вказано, що ОСОБА_1 нараховувалася надбавка за службу в умовах режимних обмежень відповідно до наказів Департаменту від 15.06.2023 №352 о/с та від 02.09.2024 №615 о/с.
Згідно з довідкою начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань НП України від 08.12.2025, відповідно до посадових інструкцій працівників управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (№16/55/119-2019дск від 23.12.2019) на старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 , покладено завдання, обов`язки та повноваження, зокрема, щодо забезпечення охорони державної таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом та здійснення особистого контролю за їх збереженням.
Відповідно до посадових інструкцій працівників 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №50/55/119/2023дек від 16.06.2023) на старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 , покладено завдання, обов`язки та повноваження, зокрема, щодо забезпечення охорони державної таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом та здійснення особистого контролю за їх збереженням.
Зі змісту довідки начальника РСВ 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 30.12.2025 ОСОБА_1 розпорядженням УСБ України в Харківській області від 19.04.2017 №42д надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два).
Відповідно до пункту 56 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, 19.02.2024 7-м управлінням (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до УСБ України в Харківській області надано лист про розгляд питання щодо переоформлення ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за формою 2 (два) (у зв`язку із закінченням терміну 7 років такої форми допуску 19.04.2024).
03.04.2024 до 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до УСБ України в Харківській області надійшов лист УСБ України в Харківській області із зазначенням, що розпорядженням Управління СБ України в Харківській області №60д від 21.03.2024 ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два).
Також, судом встановлено, що згідно з наказом 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 15.05.2023 №2д о/с надано доступ до державної таємниці / для роботи з інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно», «таємно»: підполковнику поліції Мацегорі Володимиру Степановичу.
Відповідно до наказу 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 24.11.2023 №34д о/с припинено доступ до державної таємниці для роботи з інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно», у зв`язку з припиненням діяльності пов`язаної з державною таємницею: підполковнику поліції ОСОБА_1 .
Згідно з наказом 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 05.12.2023 №35 д о/с надано доступ до державної таємниці / для роботи з інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно», «таємно»: підполковнику поліції Мацегорі Володимиру Степановичу.
Відповідно до наказу 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 03.04.2024 №21 д о/с надано доступ до державної таємниці / для роботи з інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно», «таємно»: підполковнику поліції Мацегорі Володимиру Степановичу.
Згідно з наказом 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 20.06.2025 № 48д о/с припинено доступ до державної таємниці / для роботи з інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно», «таємно», у зв`язку з припиненням діяльності, пов`язаної з державною таємницею: підполковнику поліції ОСОБА_1 .
За інформацією, що міститься у особових рахунках позивача за 2023, 2024 та 2025 рік, посадовий оклад позивача у спірний період складав 2900,00 грн. 
Надбавка за службу в умовах режимних обмежень за спірний період складала: квітень 2023 року – 0,00 грн; травень 2023 року – 0,00 грн; червень 2023 року – 154,67 (16 днів; нарахований посадовий оклад - 2900,00 грн); грудень 2023 року – серпень 2024 року – 0,00 грн; вересень 2024 року – 280,33 грн (29 днів; нарахований посадовий оклад - 2900,00 грн); червень 2025 року – 193,33 грн (нарахований посадовий оклад – 1933,33 грн).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року, позивач ініціював даний спір.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, червень і грудень 2023 року, а також щомісячно за період з 01 січня по 31 вересня 2024 року і червень 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.
У силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі по тексту - Закон №580-VIII).
Відповідно до ч.1 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21.01.1994 №3855-XII «Про державну таємницю» (далі по тексту – Закон №3855-ХІІ).
Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, установлено статтею 20 Закону №3855-XII.
Відповідно до ч.1 ст.22 Закону №3855-XII залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:
форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»;
форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»;
форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно».
Згідно з ч.2 ст.22 Закону №3855-XII допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч.7 ст.22 Закону №3855-XII надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.
Частиною 1 ст.26 Закону №3855-XII передбачено, що переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється: у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією; у разі необхідності підвищення чи зниження громадянину форми допуску для роботи із секретною інформацією вищого чи нижчого ступеня секретності; у разі необхідності проведення додаткової перевірки, пов`язаної з можливим виникненням обставин, передбачених пунктами 2 і 4 частини 1 та частини 2 статті 23 цього Закону.
Згідно з ч.2 ст.26 Закону №3855-XII скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених ст.23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону №3855-XII громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено.
Статтею 30 Закону №3855-XII визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15.06.1994 №414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі по тексту – Положення №414; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У пункті 1 Положення №414 зазначено, що це Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших державних органів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).
Згідно з п.2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації:
відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; 
відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; 
відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.
Відповідно до п.5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Згідно з п.6 Положення №414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.
Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Верховним Судом сформовано правовий висновок щодо застосування приписів статті 30 Закону №3855-XII та пунктів 2, 5 Положення №414, який викладений, зокрема, у постановах від 25.04.2018 у справі №802/74/15-а, від 25.07.2019 у справі №296/6615/17, від 27.05.2020 у справі №806/2056/18, від 28.01.2021 у справі №240/229/20.
У вказаних справах Верховний Суд підкреслив, що надання допуску до державної таємниці передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання у особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону №3855-XII залежить від ступеня секретності.
Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.
Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-XII виникає право на отримання компенсації.
Отже, положення статті 30 Закону №3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення №414 слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.
Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 25.04.2018 по справі №802/74/15-а.
Для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю.
Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.07.2019 у справі №296/6615/17.
Тобто, якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер і умови її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з допуском до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.
Вказаний вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 27.05.2020 по справі №806/2056/18.
При цьому, факт невиплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці (постанова Верховного Суду 28.01.2021 по справі №240/229/20).
Зі змісту довідки начальника РСВ 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 30.12.2025 ОСОБА_1 розпорядженням УСБ України в Харківській області від 19.04.2017 №42д надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два).
Відповідно до пункту 56 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 №939, 19.02.2024 7-м управлінням (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до УСБ України в Харківській області надано лист про розгляд питання щодо переоформлення ОСОБА_1 допуску до державної таємниці за формою 2 (два) (у зв`язку із закінченням терміну 7 років такої форми допуску 19.04.2024).
03.04.2024 до 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України до УСБ України в Харківській області надійшов лист УСБ України в Харківській області із зазначенням, що розпорядженням Управління СБ України в Харківській області №60д від 21.03.2024 ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два).
Тобто, у спірний період (квітень, травень, червень і грудень 2023 року, з 01 січня по 31 вересня 2024 року, червень 2025 року) ОСОБА_1 органами Служби безпеки України надано допуск до державної таємниці за формою 2 (два), що передбачено частиною 2 статті 22 Закону України «Про державну таємницю».
Згідно з довідкою начальника 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань НП України від 08.12.2025, відповідно до посадових інструкцій працівників управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (№16/55/119-2019дск від 23.12.2019) на старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) управління стратегічних розслідувань в Харківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 , покладено завдання, обов`язки та повноваження, зокрема, щодо забезпечення охорони державної таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом та здійснення особистого контролю за їх збереженням.
Відповідно до посадових інструкцій працівників 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №50/55/119/2023дек від 16.06.2023) на старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України ОСОБА_1 , покладено завдання, обов`язки та повноваження, зокрема, щодо забезпечення охорони державної таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом та здійснення особистого контролю за їх збереженням.
Сукупність вищевказаних фактичних обставин вказує на те, що позивач у спірний період мав допуск до державної таємниці та характер його роботи (служби) на відповідній посаді передбачав роботу по забезпеченню охорони державної таємниці та іншої інформації з обмеженим доступом та здійснення особистого контролю за їх збереженням, а, отже, є підставою для отримання позивачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період проходження служби.
Посилання апеляційної відповідача на те, що наказом Національної поліції України від 14.03.2023 №182 ДСК затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції, зокрема управління стратегічних розслідувань в Харківській області реорганізується шляхом скорочення всіх посад – 160; у Департаменті уведено 160 посад та утворено 7-ме управління (з обслуговування Харківської області) як підрозділ в апараті Департаменту, а спеціальний дозвіл на провадження діяльності 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НПУ, пов`язаного з державною таємницею, надано лише 12.05.2023 №ХА2-2023-32, колегія суддів вважає такими, що не впливають на спірні правовідносини, оскільки матеріали справи не містять доказів скасування позивачу допуску до державної таємниці за формою 2 (два), наданого розпорядженням УСБ України в Харківській області від 19.04.2017 №42д, а також доказів невиконання позивачем посадових обов`язків у спірний період.
Щодо доводів відповідача про те, що в матеріалах справи наявні накази про надання доступу та про припинення доступу до державної таємниці (від 15.05.2023 №2д о/с, від 24.11.2023 №34д о/с, від 05.12.2023 №35д о/с, від 03.04.2024 №21д о/с, від 20.06.2025 №48д о/с), а інші накази за 2023 та 2024 роки, які містять інформацію з питань організації та ведення режиму секретності, перебували на обліку в РСВ 7-го управління (з обслуговування Харківської області) ДСР НПУ та відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, за наявності реальної загрози їх захоплення особами, які не мають безпосереднього допуску та доступу до них, відсутності можливості їх вивезення у безпечні місця, з метою уникнення розголошення державної таємниці, знищені актом від 11.08.2026 №6707дскРСВ/55/119/01-2026, колегія суддів звертає увагу, що факт знищення відповідних документів суб`єктом владних повноважень не може слугувати достатньою підставою для покладення тягара доказування на позивача або відмови у задоволенні заявлених позовних вимог з цих підстав.
Посилання апелянта на те, що позивач у період з березня 2022 року до лютого 2025 року здійснював безпосередню (фактичну) роботу з носіями інформації з обмеженим доступом, під час якої виготовлено та зареєстровано 19 (дев`ятнадцять) документи, що містять інформацію з обмеженим доступом, як на підставу для відмови у задоволенні позову, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у даному випадку поняття «постійно» не залежить від кількості виготовлених такою особою документів або часу витраченого на роботу з такими документами, інформацією, а головним критерієм в даному випадку є наявність відповідного допуску до державної таємниці та практична реалізація права на такий допуск відповідно до функціональних обов`язків посадовою особою. При цьому обсяг функціональних обов`язків позивача, пов`язаних з доступом до державної таємниці не може виконуватися періодично та в незначній кількості.
Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду викладена в постанові від 28.01.2021 по справі №240/229/20, від 28.09.2023 у справі №520/18808/21, від 30.12.2025 у справі №420/6415/23.
Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема, в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа, з огляду на таку службову необхідність, повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону №3855-XII залежить від ступеня секретності.
Водночас той факт, що відповідачем по справі не видавався наказ (накази) про встановлення і виплату позивачу по справі надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не може бути свідченням невиконання позивачем роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці і як наслідок підставою невиплати цієї надбавки.
Верховний Суд у постанові від 28.09.2023 у справі №520/18808/21 уважав необґрунтованими доводи скаржника про відсутність правових підстав для нарахування позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за відсутності наказів про встановлення такої надбавки за займаною посадою, оскільки матеріалами справи підтверджується той факт, що позивач мав допуск до державної таємниці, а характер його роботи передбачав роботу по забезпечення режиму таємності, а також роботу з документами, справами, матеріальними носіями інформації, які вимагають наявність доступу до державної таємниці, а отже є підставою для отримання позивачем надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за період проходження служби на вказаних посадах.
Матеріалами справи підтверджується факт, що позивач мав допуск до державної таємниці та відповідно до функціональних обов`язків виконував службові обов`язки (роботу), які передбачали наявність такого допуску, та відповідно до нього застосовувалися обмеження, які передбачені для осіб, які мають право на доступ до державної таємниці.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що під час перебування позивача на вищевказаній посаді в органах Національної поліції позивачу скасовано органами Служби безпеки України допуск до державної таємниці.
За інформацією, що міститься у особових рахунках позивача за 2023, 2024 та 2025 роки та розрахункових листах за 2023, 2024 роки, посадовий оклад позивача у спірний період складав 2900,00 грн. 
Надбавка за службу в умовах режимних обмежень за спірний період складала: квітень 2023 року – 0,00 грн; травень 2023 року – 0,00 грн; червень 2023 року – 154,67 грн (16 днів; нарахований посадовий оклад – 2900,00 грн); грудень 2023 року – серпень 2024 року – 0,00 грн; вересень 2024 року – 280,33 грн (29 днів; нарахований посадовий оклад – 2900,00 грн); червень 2025 року – 193,33 грн (20 днів; нарахований посадовий оклад – 1933,33 грн).
З вищенаведеного вбачається, що Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України безпідставно не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за квітень, травень, грудень 2023 року, а також за період з січня по серпень 2024 року (0,00 грн), що правомірно враховано судом першої інстанції.
Разом з тим, за червень 2023 року позивачу нараховано та виплачено надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 154,67 грн (16 днів; нарахований посадовий оклад – 2900,00 грн), за вересень 2024 року – 280,33 грн (29 днів; нарахований посадовий оклад – 2900,00 грн), за червень 2025 року – 193,33 грн (20 днів; нарахований посадовий оклад – 1933,33 грн).
З урахуванням вищенаведених висновків суду про надання позивачу допуску до державної таємниці за спірні періоди, а також наявної інформації про відпрацювання позивачем у червні 2023 року та у вересні 2024 року повних місяців з нарахуванням та виплатою посадового окладу у повному розмірі (2900,00 грн), що підтверджується особовими рахунками та розрахунковими листами, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України безпідставно не нарахував та не виплатив ОСОБА_1 надбавку до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у повному обсязі за червень 2023 року та вересень 2024 року.
Однак, колегія суддів враховує, що позивач звільнений зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п.2 (за станом здоров`я (через хворобу) ч.1 ст.77 з 20.06.2025 (наказ ДСР від 12.06.2025 №442 о/с).
За цим, відповідачем правомірно нараховано та виплачено позивачу надбавку за службу в умовах режимних обмежень за червень 2025 року – 193,33 (20 днів; нарахований посадовий оклад – 1933,33 грн).
У зв`язку з вище викладеним, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за червень 2025 року та зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за червень 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Інші доводи і заперечення сторін, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга відповідача – частковому задоволенню.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 по справі № 520/32350/25 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльності Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за червень 2025 року та зобов`язання Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді надбавки до посадового окладу за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків за червень 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні зазначених позовних вимог відмовити.
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.05.2026 по справі № 520/32350/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України. 

Головуючий суддя | (підпис) | З.Г. Подобайло
Судді | (підпис)  (підпис) | І.С. Чалий   М.О. Семененко