Справа № 715/1942/25 
Провадження № 2/715/34/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року   селище Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області 
в складі головуючого судді Маковійчук Ю.В.
секретар судового засідання Затолошна Р.В.
учасники процесу:
позивач ОСОБА_1 
представник позивача ОСОБА_2 
представник відповідача ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, про усунення перешкод шляхом звільнення земель загального користування від самовільно влаштованої споруди та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельної ділянки,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,0363 га, кадастровий номер 7321087900:01:003:2131 по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої для індивідуального садівництва.
Посилається на те, що з 2019 року вона є власником земельної ділянки площею 0,0363 га, кадастровий номер 7321087900:01:003:2331, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для індивідуального садівництва. Вказану землю їй передано на підставі рішення сільської ради у порядку безоплатної приватизації землі. Зазначає, що на момент формування її земельної ділянки був наявний проїзд до її землі за рахунок земель загального користування, що належала Чагорській сільській раді. 
Вказує на те, що відповідач ОСОБА_4 у 2024 році на межі власної землі та на земельній ділянці загального користування, звів бетонну підпірну стінку (огорожу), якою перекрив існуючий раніше під`їзд, прохід та доступ до належної їй земельної ділянки. Внаслідок таких дій відповідача, вона позбавлена доступу до своєї земельної ділянки.
Зважаючи на викладене, просить суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди у здійсненні її права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7321087900:01:003:2331 шляхом звільнення самовільно зайнятої землі загального користування - дороги вулиці Сьома Приміська у селі Чагор від влаштованої ОСОБА_4 на ній підпірної бетонної стіни – огорожі.
Від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позов, в якому останній вказав, що позов безпідставний та необґрунтований. При цьому посилався на те, що на час формування землі ОСОБА_1 кадастровий номер 7321087900:01:003:2331 і прийняття рішення про передачу її у власність, вже був відсутній доступ до неї. Вказував на те, що земельна ділянка позивачки сформована таким чином, що під`їзд до неї є неможливим, про що останній було відомо на час формування її земельної ділянки. Також зазначав, що позивачем обрано нележаний спосіб захисту. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Крім того, позивачем ОСОБА_4 подано зустрічний позов, який обґрунтований тим, що на час формування землі ОСОБА_1 кадастровий номер 7321087900:01:003:2331 і прийняття рішення про передачу її у власність, вже був відсутній доступ до неї. Посилається на те, що земля сформована та передана у власність позивачу ОСОБА_1 не у відповідності до норм статей 79-1, 122 Земельного кодексу України і вимог ДБН Б.2.2-12:2019. Зважаючи на викладене просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 06.05.2025 року № 58006992 щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку кадастровий номер 7321087900:01:003:2331, скасувати державну реєстрацію на неї та повернути вказану земельну ділянку у власність територіальної громади.
Відповідач за зустріним позовом ОСОБА_1 подала відзив на зустрічну позову заяву, просила суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що позивачем не наведено обґрунтування, у чому є порушення норм ст. 79-1 та ст. 122 Земельного кодексу України і вимог ДБН Б.2.2-12:2019 при формуванні земельної ділянки відповідача та які права ОСОБА_4 порушено унаслідок недодержання вищевказаних положень Закону. Крім того, зазначала, що позивачем обраний спосіб захисту не відповідають вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У випадку їх задоволення судом, вони не забезпечать захист і поновлення цивільного права або інтересу позивача за зустрічним позовом.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтвердили обставини викладені в позовній заяві, просили суд позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві у задоволенні зустрічного позову просили відмовити, посилаючись на його безпідставність. 
Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні первісного позову, при цьому посилалася на безпідставності позовних вимог. Зокрема, вказувала на те, що проїзду до земельної ділянки позивача не було, їй було про це відомо, вона має можливість пройти до своєї земельної ділянки через сусідню земельну діяльну, яка належить її батьку. Також просила суд задовольнити зустрічний позов, посилаючись на обставини, що викладені у ньому.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Згідно з п.г ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною 3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року №7 визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. (ч.1, 2 ст. 319 ЦК України)
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (ч.1 ст. 321 ЦК України)
Статтею 78 Земельного кодексу України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ч. 3 ст. 78 ЗК України).
Пунктом «г» та пунктом «е» частини першої статті 91 ЗК України зазначено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_5 з 2019 року є власником земельної ділянки площею 0,0363 га, кадастровий номер 7321087900:01:003:2331, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для індивідуального садівництва. Вказану землю їй передано на підставі рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 44-3/2019 від 28.02.2019 року у порядку безоплатної приватизації землі.
Із кадастрового плану земельної ділянки 7321087900:01:003:2331, що належить позивачці ОСОБА_1 , та витягу з ДЗК на земельну ділянку ОСОБА_1 встановлено, що вказана земельна ділянка межує із землями загального користування села Чагор, зокрема у точках від «В» до «Г» знаходиться дорога, що підтверджується інформацією з витягу з Державного земельного кадастру.
Окрім того, земельна ділянка загального користування (дорога) також межує із земельними ділянками ОСОБА_4 кадастрові номери 7321087900:01:003:0067 і 7321087900:01:003:1710 по якій забезпечується доступ і до будинковолодіння відповідача. 
Встановлено, що відповідач ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку кадастровий номер 7321087900:01:003:0067, площею 0,0446 га, у власність на підставі рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 282-15/2020 від 21.08.2020 року.
За межами вказаної земельної ділянки відповідач у 2024 році здійснив будівництво огорожі та підпірної стінки за рахунок земель загального користування – дороги, в результаті чого позивачка не має проходу до належної їй земельної ділянки. У зв`язку із такими діями відповідача ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_1 у грудні 2024 року та січні 2025 року зверталась до Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області із заявами щодо порушення її прав на доступ до власної земельної ділянки гр. ОСОБА_4 . 
Під час виїзду на місце постійною комісією з питань земельних відносин, природокористування, планування території, комунальної власності, будівництва, архітектури, житлово-комунального господарства, енергозбереження, транспорту та благоустрою при Чагорській сільській раді виявлено неможливість під`їзду та проходу до земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:003:2331, яка належить ОСОБА_1 , у зв`язку із частковим встановленням сусідом ОСОБА_4 підпірної бетонної стіни, що слугує і огорожею, на землях загального користування сільської ради. Комісією запропоновано звернутися до суду, про що складено акт Чагорської сільської ради №1 від 03 квітня 2025 року.
Висновком експерта СП «Західно–Український Експертно-Консультативний центр» № 124 від 27 листопада 2025 року встановлено невідповідність фактичного порядку користування земельними ділянками кадастрові номери 7321087900:01:003:0067 і 7321087900:01:003:1710, що належать ОСОБА_4 , відповідно до їх координат поворотних точок та визначених меж. 
Зокрема, експерт у висновку встановив факт зміщення земельних ділянок ОСОБА_4 і збільшення їх площі землекористування. Так, земельна ділянка кадастровий номер 7321087900:01:003:1710 збільшилась до 0,1111 га, що перевищує площу земельної ділянки, яка згідно документів про право власності становить - 0,10 га., тобто площа самовільного заняття за рахунок встановлення огорожі по вказаній земельній ділянці – 0,0111 га (111 кв.м.). Земельна ділянка кадастровий номер 7321087900:01:003:0067 збільшилась до 0,0456 га, що перевищує площу земельної ділянки – 0,0446 га та самовільно зайнято відповідачем - 0,0010 га (10 кв.м.). 
Крім того, у своєму висновку експерт вказав, що земля сільської ради (дорога), яка слугує проїздом і проходом до земельної ділянки позивачки ОСОБА_1 , перекриття якої призвело до виникнення спору, у північно-західному напрямку на землі існуючого заїзду відповідачем зміщена земельна ділянка кадастровий номер 7321087900:01:003:1710 на площу 0,0016 га (15,67 кв.м.). 
Також із фотографій, що долучені до висновку експерта, у місці знаходження земель загального користування зі сторони земельної ділянки ОСОБА_4 вбачається, що розташовано огорожу. 
Таким чином, у зв`язку із зайняттям ОСОБА_4 земель сільської ради (дороги) шляхом зведення огорожі, експертом встановлено відсутність доступу у вигляді проходу та проїзду до земельної ділянки кадастровий номер 7321087900:01:003:2331, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_1 .
Отже, судом встановлено, що відповідач, збудувавши підпірну стіну у місці проходу до земельної ділянки позивачки, таким чином позбавив її можливості безперешкодного доступу до неї, тобто сотворив перешкоди у користуванні її власністю.
При цьому слід зауважити, що представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала, що саме її довірителем побудовано огорожу. Заперечуючи проти позовних вимог вона вказувала на те, що будівництво такої огорожі жодним чином не порушує право позивача, оскільки будь – якого проходу до її земельної ділянки не існувало.
Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 467/1496/16 ц і від 27 квітня 2021 року справа № 372/1617/18 вказано, що «позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. 
Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача». 
У постанові Верховного Суду від 07 квітня 2021 року справа № 308/13730/15 зазначено, що «підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують протиправні дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей. Для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей».
Отже, судом в становлено, що відповідач, встановивши підпірну стіну у місці проходу до земельної ділянки позивачки, таким чином позбавив її можливості безперешкодного доступу до неї, тобто сотворив перешкоди у користуванні її власністю, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.
Вирішуючи зустрічний позов суд виходить із наступного.
Як встановлено судом відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_5 з 2019 року є власником земельної ділянки площею 0,0363 га, кадастровий номер 7321087900:01:003:2331, яка розташована у АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням – для індивідуального садівництва. 
Вказану землю їй передано на підставі рішення Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 44-3/2019 від 28.02.2019 року у порядку безоплатної приватизації землі.
При цьому, повивач за зустрічним позовом як на підставу своїх позовних вимог посилається на порушення норм ст. 79-1 та ст. 122 Земельного кодексу України і вимог ДБН Б.2.2-12:2019 при формуванні земельної ділянки відповідача.
Разом з тим, в ході розгляду справи судом не встановлено, порушення прав ОСОБА_4 в результаті наявного у ОСОБА_1 права власності на її земельну ділянку. Так, встановлено, що земельні ділянки позивача та відповідача не накладаються, позивач не позбавлений доступу до своєї земельної ділянки, а навпаки, судом встановлено, що в результаті захоплення частини земельної ділянки загального користування, позивачем за зустрічним позовом, саме ОСОБА_1 позбавлена доступу до своєї землі, та саме їй створено перешкоди у користуванні її власністю.
Тобто, позивачем ОСОБА_4 не доведено належними та допустимими доказами, порушення його прав, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. 
Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Розмір судового збору сплачений позивачем при зверненні до суду становить 1211,20 гривень, а тому вказаний розмір сплаченого судового збору підлягає стягненню із відповідача. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-13, 19, 76-81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, про усунення перешкод задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у здійсненні її права власності на земельну ділянку кадастровий номер 7321087900:01:003:2331.
Зобов`язати ОСОБА_4 РНКОПП, НОМЕР_2 , звільнити самовільно зайняту землю загального користування - дорогу вулиці Сьома Приміська площею 0,016 га (15,67 метри квадратні (лінійні проміри в метрах (9.00, 2.41, 1.17, 7.34, 2.75, 1.96, 2.70) від влаштованої на ній підпірної бетонної стіни – огорожі, зміщеної у північно – західному напрямку на землі існуючого заїзду та землі сільської ради у селі Чагор Чернівецького району Чернівецької області.
Стягнути ОСОБА_4 РНКОПП, НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування судового збору 1211,20 гривень.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 17.07.2026 року.

Суддя: