Справа № 369/18769/25
Номер провадження 2/629/420/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Лукаренко А.Р., позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_1 -адвоката Бондар А.В., відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_2 -адвоката Лепіхіної О.П., розглянувши у порядку загального позовного провадження в місті Лозова Харківської області у залі суду цивільну справу №369/18769/25 за первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Анна В`ячеславівна до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Лепіхіної Ольги Петрівни до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів
В С Т А Н О В И В :
22.12.2025 року з Києво-Святошинського районного суду Київської області до Лозівського міськрайонного суду Харківської області за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Анна В`ячеславівна до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову вказано, що сторони перебували у шлюбі з 29 січня 2011 року, який був розірваний рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 вересня 2024 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_3 2011 року народження та доньку ОСОБА_4 2015 року народження. У квітні 2022 року, через повномасштабне вторгнення РФ та за ініціативи відповідача, позивачка з дітьми виїхала до Німеччини. Протягом понад трьох років (до липня 2025 року) діти проживали з матір`ю, де успішно адаптувалися: Єлизавета вивчила німецьку мову, відвідувала початкову школу Нойвісен, танцювальний гурток та брала участь у культурних заходах. Згідно з характеристикою зі школи, дівчинка швидко інтегрувалася в колектив та мала хороші успіхи у навчанні. Позивачка офіційно працевлаштована в Німеччині та орендує належне житло в м. Равенсбург. Позивачка повністю забезпечує дітей та підтримує з ними тісний психологічний контакт. Старший син ОСОБА_5 проживає з матір`ю, і щодо нього спору між батьками немає. У серпні 2025 року позивачка дала згоду на поїздку дітей в Україну до батька на канікули. Однак 30 серпня 2025 року відповідач відмовився повертати доньку ОСОБА_4 , залишивши її в Україні проти волі матері, та фактично припинив особисте спілкування дитини з позивачкою. Позивачка намагалася врегулювати питання через ювенальну поліцію та органи опіки, проте відповідач на контакт не пішов. Наразі дитина проживає з батьком у с. Софіївська Борщагівка та навчається у Вишнівському академічному ліцеї «Основа». Позивачка стверджує, що відповідач діє всупереч інтересам дитини, змінивши її звичне середовище проживання та соціальні зв`язки. Позивачка наголошує, що має всі необхідні умови для виховання доньки та не чинитиме перешкод у її спілкуванні з батьком.
Ухвалою суду від 26.12.2025 року було залишено позов без руху та надано час позивачу для усунення недоліків.
06.01.2026 року позивачем було усунено недоліки.
08.01.2026 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, надано час відповідачу для надання відзиву на позовну заяву.
Відповідач подав відзив на позовну заяву про визначення місця проживання дитини, у якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що 

хоча початковий виїзд дітей до Німеччини був погодженим рішенням задля безпеки, наразі проживання в Україні більше відповідає найкращим інтересам ОСОБА_4 . Він наголошує, що проживає не у прифронтовій зоні, а в Бучанському районі Київської області, де забезпечені умови для перебування дитини в укритті під час повітряних тривог. Відповідач стверджує, що за час перебування ОСОБА_4 у Німеччині її стан здоров`я погіршився (зокрема, діагностовано нейрогенний сечовий міхур та кісту), що, за його словами, ігнорувалося позивачем. Відповідач вказує, що саме він ініціював необхідні медичні обстеження та лікування в Україні. У відзиві зазначається, що навчання в Німеччині стало для дитини травмуючим досвідом через булінг, мовний бар`єр та відсутність друзів, що призвело до погіршення успішності (залишення на другий рік). Натомість в Україні ОСОБА_4 має стабільне соціальне оточення та демонструє успіхи у навчанні. Відповідач наголошує, що малолітня ОСОБА_4 неодноразово висловлювала категоричне небажання повертатися до Німеччини та бажання проживати з батьком в Україні. Він стверджує, що враховує думку дитини, тоді як позивач її ігнорує. Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не надала доказів щодо розміру свого доходу, його стабільності та достатності для утримання дитини в Німеччині. Також він стверджує, що позивач залишала дитину без належного нагляду через роботу в пізній час. Відповідач резюмує, що найкращі інтереси дитини повинні превалювати над інтересами батьків, а за наявних обставин (стан здоров`я, успішність у навчанні, психологічний стан та особисте бажання дитини) проживання з батьком в Україні є найбільш доцільним.
Позивачка подала відповідь на відзив у якому спростовує твердження відповідача про те, що він організував виїзд сім`ї до Німеччини, вказуючи, що комунікацію з волонтерами здійснював інший родич. Щодо фінансової допомоги (18 973 грн за 15 місяців), позивачка пояснює, що значна частина цих коштів (10 170 грн) була спрямована на погашення кредиту за телевізор, а інші платежі були разовими подарунками дітям на день народження. Позивач заперечує проти доводів відповідача про неналежний догляд за здоров`ям дитини. Вона надає докази наявності у дитини сімейного медичного страхування в Німеччині (АОК Баден-Вюртемберг) та регулярних оглядів у стоматолога, ортопеда та окуліста. Позивач стверджує, що виявлена у дитини кіста та інші скарги пов`язані зі стресовою ситуацією, створеною відповідачем, який не відпустив дитину після канікул. Спростовуються твердження про низьку успішність та булінг у німецькій школі. Згідно з наданою характеристикою зі школи Нойвісен (м. Равенсбург), дитина швидко інтегрувалася, добре володіє німецькою мовою та має оцінки рівнів «достатньо» та «добре». Повторне навчання у другому класі позивачка пояснює загальною практикою адаптації дітей-іноземців у Німеччині. Позивачка наголошує, що в Німеччині дитина перебуває у безпеці, тоді як у Київській області, де проживає відповідач, зафіксована значна кількість повітряних тривог (664 за період з вересня 2025 по лютий 2026 року). Вказується на відсутність доказів стабільного доходу відповідача (надано відомості лише про дохід у розмірі 8200 грн станом на червень 2025 року). Позивачка підтверджує власний дохід від роботи в Німеччині та отримання соціальних виплат, що сукупно дозволяє забезпечувати дитину. Позивач ставить під сумнів кваліфікацію психолога ОСОБА_6 , чий висновок надав відповідач, вказуючи на відсутність підтвердженого досвіду в дитячій психології та невідповідність КВЕДів її діяльності. Таким чином на підставі викладеного, позивачка просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_7 разом з матір`ю.
Відповідачем було подано заперечення на відповідь на відзив у якому наголошує, що саме він був ініціатором виїзду сім`ї за кордон задля їхньої безпеки на початку повномасштабного вторгнення. Технічне здійснення комунікації з іноземними волонтерами через телефон родича ( ОСОБА_8 ) пояснюється володінням останнім німецькою мовою, проте всі рішення приймалися спільно з відповідачем. Також відповідач зазначає, що надавав фінансову допомогу позивачці та дітям, передавши всі грошові накопичення при виїзді та регулярно сплачуючи аліменти після відкриття виконавчого провадження. Відповідач вважає безпідставними сумніви позивачки щодо його спроможності утримувати дитину, оскільки він має стабільний дохід від працевлаштування в компанії «Фабрика Квартир» та забезпечений житлом. Він акцентує увагу на тому, що за правовою позицією Верховного Суду вирішальним є не розмір доходу, а забезпечення найкращих інтересів дитини, які він повністю забезпечує, що підтверджується актом обстеження умов проживання та характеристиками зі школи й гуртків. Відповідач зазначає, що факт введення 

воєнного стану не є автоматичною підставою для визначення місця проживання дитини за кордоном. Він стверджує, що в Україні дитина перебуває у безпечних умовах (із забезпеченням укриття), натомість у Німеччині дитина залишалася без належного нагляду дорослих через зайнятість матері у вечірні зміни. Згідно з висновком психолога ОСОБА_6 , під час перебування в Німеччині у дитини спостерігалися труднощі адаптації та підвищена тривожність, тоді як після повернення в Україну її психоемоційний стан покращився. Відповідач вказує на неналежний догляд за здоров`ям дитини з боку позивачки під час її перебування в Німеччині. Зокрема, зазначається про незадовільний стан гігієни порожнини рота, погіршення зору та ігнорування проблеми неконтрольованого сечовипускання, діагностування та лікування якого розпочалося лише після повернення дитини в Україну за ініціативи відповідача. Також у дитини в Україні було виявлено кісту, яка, за медичними даними, не могла з`явитися за короткий термін перебування в країні. Відповідач стверджує, що позивачка маніпулювала питанням проживання дітей, пов`язуючи можливість зустрічей батька з дітьми з вирішенням майнових питань (перереєстрація квартири). Крім того, він зазначає, що позивачка ігнорує думку самої ОСОБА_4 , яка висловлює бажання проживати з батьком, та свідомо приховує факти булінгу (фізичного насильства), якого дитина зазнала у німецькій школі «Дехтбюль». На підставі викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просить визначити місце проживання малолітньої доньки, ОСОБА_7 , разом із ним та припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі 1/6 частини його доходу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він зі ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 2011 року, який було розірвано рішенням суду від 05.09.2024 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_3 2011 року народження та доньку ОСОБА_4 2015 року народження. У квітні 2022 року ОСОБА_1 з дітьми виїхала до Німеччини, проте у серпні 2025 року діти приїхали на канікули до батька в Україну, після чого ОСОБА_4 виявила бажання залишитись проживати з батьком та його новою родиною. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що між ним та донькою склалися теплі, стійкі емоційні зв`язки. Він орендує житло у с. Софіївська Борщагівка, де створено всі належні умови для розвитку дитини (окреме спальне місце, робочий стіл), що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 06.10.2025 року. Дитина з 01.09.2025 року навчається у Вишнівському академічному ліцеї «Основа», відвідує заняття з черліденгу та акробатики. Батько вказує, що самостійно опікується здоров`ям доньки: уклав декларацію з лікарем, організував обстеження, у ході яких у дитини виявлено нейрогенний сечовий міхур та кісту; наразі він забезпечує необхідне лікування. Згідно з висновком психолога ОСОБА_6 , дитина сприймає батька як базову психологічну опору, демонструє високий рівень довіри до нього та чітке, усвідомлене бажання проживати саме з ним. Також зазначається, що ОСОБА_4 повністю інтегрувалася в нову сім`ю батька, має чудові стосунки з його дружиною ОСОБА_9 та її дітьми. Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що оскільки дитина з серпня 2025 року фактично проживає з ним і перебуває на його повному утриманні, подальше стягнення аліментів на користь матері за судовим наказом від 18.07.2024 року втрачає цільове призначення. Враховуючи, що аліменти стягувалися на двох дітей у розмірі 1/3, він просить припинити стягнення частки, що припадає на ОСОБА_4 у розмірі 1/6, залишивши стягнення лише на сина ОСОБА_3 . Позивач за зустрічним позовом наголошує, що він має стабільний дохід, не має шкідливих звичок та забезпечує дитині безпечне, спокійне та підтримуюче середовище, що повністю відповідає найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_4 .
24.02.2026 року ухвалою суду зустрічний позов було прийнято до розгляду, об`єднано зі справою за первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Анна В`ячеславівна до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини та призначено до підготовчого судового засідання.
ОСОБА_1 , відповідачкою за зустрічним позовом, було надано відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування зазначено, що з квітня 2022 року, задля безпеки дітей, вона проживала з дітьми в Німеччині (м. Равенсбург), де вони адаптувалися, вивчили мову та відвідували школу. Спір виник у серпні 2025 року, коли позивач за зустрічним позовом (батько), отримавши згоду на відпочинок дітей в Україні, відмовився повернути доньку ОСОБА_4 матері, 

чим фактично залишив дитину в Україні проти її волі. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до поліції та служб у справах дітей для повернення дитини та врегулювання ситуації. Відповідачка за зустрічним позовом наголошує, що в Німеччині для дитини були створені всі умови: Єлизавета успішно навчалася в початковій школі «Нойвісен», була інтегрована в колектив, відвідувала танцювальний гурток та музичні заняття (флейта). Дівчинка мала медичне страхування та проходила регулярні огляди у стоматолога, окуліста та ортопеда. ОСОБА_1 має стабільний дохід у Німеччині, що складається з доходів від часткової зайнятості на двох роботах та соціальних виплат (загалом близько 2150 євро на місяць). Вона орендує належне житло та самостійно дбає про старшого сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання за кордоном. Натомість, батько не надав доказів свого реального доходу, а його остання офіційна заробітна плата в Україні була на рівні мінімальної (8200 грн). Також зазначається, що квартира в м. Лозова, про яку згадує ОСОБА_2 , є спільною власністю подружжя. ОСОБА_1 висловлює сумнів щодо кваліфікації психолога ОСОБА_6 , чий висновок надав ОСОБА_2 , вказуючи на невідповідність КВЕДів діяльності спеціаліста та сумнівність проведення тривалого дослідження на великій відстані. Водночас, вона звертає увагу суду, що навіть у цьому висновку зазначено про емоційну прив`язаність дитини до матері та відсутність ознак відчуження. Відповідачка за зустрічним позовом заперечує проти зменшення аліментів з 1/3 до 1/6 частки доходу, оскільки це суперечитиме інтересам дитини на належний рівень життя. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить суд повністю відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини з ним та припинення стягнення аліментів.
Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у відповіді на відзив заперечує твердження ОСОБА_1 про відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, вказуючи, що після виїзду до Німеччини у 2022 році вона лише через три роки (у 2025 році) надала згоду на поїздку дітей до батька. Він зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово скасовувала заплановані зустрічі та маніпулювала можливістю спілкування. Щодо обставин залишення дитини в Україні, ОСОБА_2 , стверджує, що діяв в інтересах доньки ОСОБА_4 , яка висловила категоричне бажання залишитися з ним, і намагався врегулювати це питання мирним шляхом, проте ОСОБА_1 ухилилася від зустрічі у нотаріуса. Батько зазначає, що ОСОБА_1 не надала належних доказів створення нею відповідних умов для проживання дитини в м. Равенсбург. ОСОБА_2 вказує на те, що робота ОСОБА_1 в іншому місті (Бад-Вальдзее) та її графік із нічними змінами призводили до того, що дитина тривалий час залишалася без нагляду дорослих. Крім того, надані ОСОБА_1 декларації про доходи він вважає неналежними доказами через відсутність їх нотаріального перекладу та те, що вони містять лише прогнозні показники. Позивач за зустрічним позовом акцентує увагу на тому, що в Німеччині дитина страждала від булінгу з боку однокласників у школі «Нойвісен», що призвело до психосоматичного захворювання (нейрогенного сечового міхура) та соціальної ізоляції. Ці обставини підтверджуються висновком психолога та особистими поясненнями дитини, наданими Службі у справах дітей. Натомість в Україні дитина отримує необхідне медичне лікування, яке ОСОБА_1 не забезпечила в повній мірі в Німеччині. ОСОБА_2 вказує, що для ОСОБА_4 в його сім`ї створено цілісне та стабільне сімейне середовище. Дитина повністю інтегрована в нову родину батька, сприймає його дружину ОСОБА_9 як близьку особу («маму»), а її дітей — як сестер. Акт обстеження умов проживання від 06.10.2025 підтвердив, що дитина забезпечена всім необхідним для розвитку. ОСОБА_2 підтвердив наявність у нього стабільного доходу, заощаджень та нерухомого майна. Позивач за зустрічним позовом просить суд не брати до уваги докази ОСОБА_1 (довідки про доходи, навчання, місце реєстрації тощо), оскільки вони видані іноземними органами, проте не містять апостиля та нотаріально засвідченого перекладу, що суперечить вимогам ЦПК України та міжнародних конвенцій. З огляду на фактичне проживання дитини з батьком та перебування на його повному утриманні, він просить припинити стягнення аліментів на ОСОБА_4 та змінити розмір аліментів на сина ОСОБА_3 з 1/3 на 1/6 частку свого доходу. На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить задовольнити його вимоги у повному обсязі.
Ухвалою суду призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні ОСОБА_1 просила суд задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у її позовній заяві, а у вимогах заявлених ОСОБА_2 у зустрічному позові відмовити.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Бондар А.В. судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з наведених в позові підстав, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просила відмовити у повному обсязі.
ОСОБА_2 в судовому засіданні просив його вимоги заявлені у зустрічному позові задовольнити у повному обсязі, у вимогах заявлених ОСОБА_1 відмовити.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Лепіхіна О.П. у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала з наведених в позові підстав, у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити у повному обсязі.
Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, надали заяви у яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності.
Виконавчим комітетом Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області надано висновок про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком — ОСОБА_2 . В обґрунтування висновку вказано, що ОСОБА_2 проживає у двокімнатній орендованій квартирі в с. Софіївська Борщагівка разом зі своєю дружиною, двома її доньками та малолітньою ОСОБА_4 . Обстеженням встановлено, що для дитини створені належні умови для проживання та розвитку: вона має окреме спальне місце, робочий стіл та забезпечена всім необхідним. Батько офіційно працевлаштований менеджером з продажу, характеризується як сумлінний та дисциплінований фахівець. Згідно з актами оцінки потреб, він не має шкідливих звичок, здатний до самообслуговування та дотримується санітарних норм у помешканні. Дитина навчається у 5-му класі Вишнівського академічного ліцею «Основа», де характеризується як старанна та здібна учениця. Також вона відвідує спортивну школу (відділення черліденгу). У дитини діагностовано нейрогенний сечовий міхур, що лікарі та психологічні дослідження пов`язують зі стресовими ситуаціями, викликаними війною та переїздом до іншої країни. Під час засідання комісії 10-річна Єлизавета висловила чітке та стійке бажання проживати з батьком. Вона пояснила, що в Німеччині (де вона перебувала з матір`ю) їй було важко адаптуватися, вона стикалася з булінгом у школі та відчувала ізоляцію. Натомість у родині батька вона почувається в безпеці та гармонії, товаришує з доньками нової дружини батька. Висновок психолога від 01.02.2026 підтвердив, що під час проживання в Німеччині дитина мала труднощі соціальної адаптації та підвищену тривожність. Дослідження не виявило ознак навіювання або маніпулятивного впливу на дитину з боку батька; її бажання жити з ним є послідовним та аргументованим. Мати, ОСОБА_1 , яка наразі проживає в Німеччині, заперечувала проти позову, стверджуючи, що батько викрав дитину, та наполягала на визначенні місця проживання доньки з нею. Беручи до уваги інтереси дитини, її психоемоційний стан, умови проживання та стале бажання самої дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_7 разом з батьком.
Крім того, у судовому засіданні 15.04.2026 року за участі спеціаліста ОСОБА_6 було допитано малолітню ОСОБА_7 , яка повідомила, що її проживання у Німеччині їй не сподобалося, були проблеми з розумінням мови. Вона навчалася у двох різних школах, зі слів ОСОБА_4 у одній зі шкіл дитина зазнавала булінгу, а саме її ображали, штовхали та навіть розбили носа. Про даний факт малолітня повідомила матір, та в свою чергу пообіцяла сходити в школу та з`ясувати що сталося, але так цього і не зробила. Також дитина повідомила свій графік дня у період проживання у Німеччині, який виглядає наступним чином: вранці вона збиралася до школи, снідала тим що було, або готувала щось сама, потім їхала до школи, потім на танці, вечеряла. На вихідних вони з мамою та братом їздили у місто та на озеро. Як зазначає дитина, рівень успішності навчання був невисоким, домашнє завдання вона виконувала не завжди, просила допомогти з цим матір, але та говорила, що втомилася на роботі, тому не може допомогти. Матір працювала майже кожного дня, іноді зранку до вечора, іноді з вечора і до ночі. ОСОБА_4 зазначає, що з батьком вони зустрічалися коли їздили до нього в Україну на канікули, інколи поїздки відмінялися з невідомих їй причин. Щодо ситуації, яка склалася 30.08.2025 року малолітня вказує, що коли вона з батьком та братом приїхали на вокзал до Одеси, то мати почала відмовляти її від того, щоб вона залишилася з батьком в Україні, але ОСОБА_4 повідомила, що у Німеччині їй не подобається і вона залишиться з татом в Україні. На даний час, ОСОБА_4 відвідує школу в Україні, має багато друзів, відвідує гуртки з черлідингу та акробатики. На 

вихідних вони з батьком, його дружиною та її дітьми відвідують театри, кінотеатри, грають в настільні ігри. До нової дружини батька ОСОБА_9 та її доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ставиться добре, вона їх полюбила, дівчат взагалі вважає за сестер, ОСОБА_9 теж добре ставиться до ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 вказала, що квартира у якій вони всі мешкають, їй подобається, у неї є всі необхідні для навчання та життя речі. Батько займається її здоров`ям, вони відвідують лікарів. У Німеччині ОСОБА_4 також відвідувала лікарів, мати слідкувала за станом її здоров`я. ОСОБА_4 повідомила, що хоче мешкати з татом в Україні, трохи сумує за мамою, але жити у Німеччині не хоче. На даний час дівчинка спілкується з мамою по телефону, майже кожного дня по 1-1,5 години, розповідає їй про свої справи.
23.04.2026 року у судовому засіданні у якості спеціаліста було допитано ОСОБА_6 , яка пояснила, що у період з 24.11.2025 по 01.02.2026 року проводила з ОСОБА_4 онлайн-зустрічі для визначення психоемоційного стану дитини. Спеціаліст вказала, що у ході даного спілкування нею було визначено, що батько є значущим дорослим для доньки, між ними є довіра та прив`язаність. Створення батьком нової сім`ї негативно на ОСОБА_4 не вплинуло, вона добре взаємодіє з новою дружиною ОСОБА_9 та її доньками. Стосунки між ОСОБА_4 та мамою добрі, вони спілкуються, вона виявляє бажання поїхати до неї у гості. Шляхом застосування відповідних методик ознак перешкоджання батьком спілкуванню матері та доньки виявлено не було. Після того як ОСОБА_4 повернулася в Україну вона адаптувалася до життя в нових умовах, їй подобається ходити на гуртки, вона стала краще вчитися. Згідно даних проведених досліджень ОСОБА_4 виявляє більше бажання проживати з батьком.
Також 28.04.2026 року у судовому засідання було допитано свідка ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , та яка пояснила, що вона проживала у одному будинку, але на різних поверхах, з сином та його сім`єю у м. Лозова близько 5 років. Вони тісно спілкувалися, вона брала участь у вихованні онуків ОСОБА_4 та ОСОБА_12 . Вони були звичайною сім`єю, ОСОБА_13 турботливий батько, у них з ОСОБА_4 тісний зв`язок. У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України свідок з донькою, невісткою ОСОБА_14 та дітьми ОСОБА_15 та ОСОБА_4 виїхали до ОСОБА_16 . ОСОБА_13 брав участь у організації їх виїзду. Свідок вказує, що вона перебувала на території Німеччини 5 місяців, її донька та ОСОБА_14 там займалися організаційними питаннями, а вона займалася дітьми, їх навчанням та доглядом. Перші 1,5 місяці проживання там, одяг, їжу вони отримували безкоштовно, тому не було великої потреби у тому, щоб ОСОБА_14 виходила на роботу. Після того як свідок повернулася до України діти навчалися самі, без допомоги матері, ОСОБА_4 зазнала булінгу у школі. ОСОБА_14 багато працювала, через що діти багато часу проводили самі. ОСОБА_4 не соціалізувалася у Німеччині, у телефонних розмовах завжди казала, що хоче повернутися додому на Україну. У серпні 2025 року донька свідка ОСОБА_17 привезла ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на канікули до батька. В цей період свідок проводила час разом з онуками, спілкувалась з ними, разом проводили час. У цей же час у ОСОБА_4 виявили проблеми зі здоров`ям, ОСОБА_13 звертався до лікарів та на даний час виявлені проблеми вирішені. Коли прийшов час дітям повернутися до матері, то ОСОБА_4 повідомила свідку, що не хоче повертатися до Німеччини, а бажає залишитися з батьком. Про конфлікт який стався 30.08.2025 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 свідок дізналася з телефонних розмов з сином. Свідок зазначає, що після того як ОСОБА_4 стала мешкати з батьком вона стала більш відкритою, адаптувалася до нової школи, знайшла багато друзів, її навчання покращилось. На думку свідка ОСОБА_4 комфортно у новій сім`ї батька, нова дружина ОСОБА_9 добре до неї ставиться, вони знайшли спільну мову. Крім того, свідок зазначила, що з жовтня 2025 року по лютий 2026 року мешкала у Києві, що дало їй змогу спілкуватися з онукою ОСОБА_4 та відмітити, що остання змінилася, стала більш життєрадісною, відкритою. На думку свідка воєнні дії на території України не вплинули на емоційний стан дитини, оскільки територія на якій вона мешкає знаходиться далеко від активних бойових дій. ОСОБА_2 вказала, що з ОСОБА_14 не спілкується з серпня 2024 року, на її думку через те, що вона спілкується з новою сім`єю сина, оскільки іншої причини бути не може. З онуком ОСОБА_15 свідок спілкується часто. Окрім того, ОСОБА_2 вказує, що наскільки їй відомо питання щодо проживання ОСОБА_4 з батьком, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обговорювалось, більш того, зі слів ОСОБА_4 мама обіцяла подумати з приводу цього. 
20.05.2026 року у судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_18 , яка є тіткою ОСОБА_2 та яка пояснила, що у той час коли сім`я її племінника мешкала у м. Лозова вона часто приходила до них у гості.
Характеризує ОСОБА_13 , як турботливого батька. Крім того, свідок була класним керівником ОСОБА_4 у молодшій школі, вказує, що дівчинка була активною на уроках, доброзичливою у спілкуванні з однолітками та вчителями. ОСОБА_19 у школі дитина не зазнавала. ОСОБА_13 був у батьківському комітеті, відвідував батьківські збори, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 цікавилися шкільним життям дитини. Після того, як ОСОБА_14 з дітьми виїхала до Німеччини, ОСОБА_4 всього декілька разів виходила на онлайн навчання, але всі необхідні завдання виконувала офлайн та сдавала до школи. Свідок вказала, що у ОСОБА_4 з ОСОБА_13 є тісний зв`язок, як у доньки з батьком, вона його дуже любить, прив`язана до нього.
Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків, дитину, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 05.09.2024 року рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області (а.с.84).
Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.86) та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85).
18.07.2024 року за заявою ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі частини заробітку, що підтверджується копією судового наказу (а.с.87) на підставі якого було відкрито виконавче провадження №75937538 (а.с.88). 
ОСОБА_2 регулярно сплачував аліменти ну тримання дітей, що підтверджується розрахунком по виконавчому провадженню (а.с.89).
ОСОБА_1 вказує, що зв`язку з повномасштабним вторгнення рф на Україну у квітні 2022 року вона разом з дітьми виїхала до Німеччини задля безпеки дітей. ОСОБА_2 наполягав щоб ОСОБА_1 вивезла дітей задля їх добробуту.
Із вмісту роздруківок повідомлень у месенджері (з нотаріально засвідченим перекладом) (том 1 а.с.178-183) за період з 05 по 06 квітня 2022 року вбачається процес організації евакуації сім`ї з України до Німеччини. Зафіксовано точні анкетні дані осіб, які мають прибути до Німеччини, серед яких: ОСОБА_21 , ОСОБА_7 та ОСОБА_22 . Згідно з текстом листування вказана родина успішно прибула до м. Бад-Вальдзеє (Німеччина) для тимчасового проживання.
Дані факти визнаються обома сторонами та підтверджуються відповідними документами.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачка за первісним позовом зазначає, що не перешкоджала спілкуванню дітей з батьком та надала дозвіл на виїзд дітей з Німеччини до батька на період з 01.08.2025 по 31.08.2025 року з сестрою ОСОБА_2 - ОСОБА_23 (том 1, а.с.90).
30.08.2025 року ОСОБА_1 прибула з Німеччини до Одеси, щоб забрати дітей, однак ОСОБА_2 повідомив, що син ОСОБА_5 буде жити з матір`ю, а донька ОСОБА_4 залишиться з ним, батьком в Україні.
02.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Одеського районного управління поліції № 1 у якій повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 її колишній чоловік, ОСОБА_2 , без її дозволу забрав доньку та відмовився повідомити місце її знаходження (том 1, а.с.94).
Рапортом інспектора СЮП ВП ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 02.09.2025 року зафіксовано, що під час опрацювання вищевказаного звернення, ОСОБА_2 у телефонній розмові повідомив, що приїде до поліції з дитиною 01.09.2025 року, проте 02.09.2025 року було встановлено, що він виїхав з дитиною до м. Києва та перестав відповідати на телефонні дзвінки (том 1, а.с.93).
Крім того, 02.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради (том 1, а.с.94) про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю у зв`язку з тим, що з 31.08.2025 року батько приховує місцезнаходження доньки, на що отримала відповідь, що за результатами бесіди з батьком, ОСОБА_2 , було встановлено, що дитина проживає з ним у Київській області, проте точну адресу проживання він надати відмовився. Служба рекомендувала звернутися до правоохоронних органів для встановлення фактичного місця перебування дитини (том 1, а.с.95).
03.09.2025 року ОСОБА_1 звернулася з заявою про встановлення місця проживання дитини ОСОБА_7 до Служб у справах дітей Борщагівської сільської та Лозівської міської рад (том 1, а.с.96-97).
Службою у справах дітей Лозівської міської ради було надано інформацію, що заява про визначення місця проживання дитини має бути подана службі у справах дітей за місцем проживання дитини. Спеціалістами служби було встановлено, що ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 мешкає в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області (том 1, а.с.99).
Листом Управління освіти Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 15.09.2025 року ОСОБА_1 було відмовлено у наданні інформації про адресу проживання Єлизавети, оскільки така інформація належить до категорії персональних даних з обмеженим доступом (том 1, а.с.100).
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання у м. Равенсбург (Німеччина) від 05.08.2024 року (з нотаріально засвідченим перекладом) (том 1, а.с.101-104) ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , зі статусом єдиного (основного) місця проживання з 01.08.2024 року.
У характеристиці ОСОБА_24 від 22.09.2025 року виданій початковою школою Нойвісен (м. Равенсбург) (з нотаріально засвідченим перекладом) (том 1, а.с. 105-106) зазначено, що дитина навчається у 3-а класі з початку 2024/2025 навчального року, швидко інтегрувалася в колектив, володіє німецькою мовою на достатньому для вираження думок рівні та активно бере участь у навчальному процесі.
З 01.08.2023 року ОСОБА_1 працює в компанії «Вайнштубе Хасен ГмбХ» (м. Бад-Вальдзее), характеризується як відповідальна, надійна та професійна працівниця, що підтверджується характеристика з місця роботи від 13.09.2025 року (з нотаріально засвідченим перекладом) (том 1 а.с. 107-108).
З довідки медичної страхової каси від 04.02.2026 року (том 2, а.с. 21-22) судом встановлено, що малолітна ОСОБА_7 з 01.06.2022 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та застрахована у межах сімейного страхування, а також на випадок потреби у догляді.
На підтвердження того, що ОСОБА_1 перебуваючи у Німеччині зверталася за медичною допомогою для Єлизавети до суду подано настуні докази: медичні висновки стоматолога Ульріха Юнга (м. Бад-Вальдзее, Німеччина) від 17.11.2024 та 10.06.2025 року зі змісту яких встановлено, що за результатами стоматологічного обстеження Єлизавети, лікарем зафіксовано діагноз: „Незадовільний стан гігієни порожнини рота“ (том 2 а.с.25-28); картку пацієнта (переліку прийомів та історії лікування) (том 2 а.с.29-33) стоматологічної практики стоматолога Ульріха Юнга (м. Бад-Вальдзеє, Німеччина) стосовно Єлизавети за період з 23.03.2023 року по 17.12.2025 року з якої вбачається, що протягом усього трьохрічного перебування за кордоном у дитини фіксувався стабільно незадовільний стан гігієни ротової порожнини, що призвів до утворення карієсу, руйнування та подальшого видалення зуба через гострий біль, високого індексу нальоту (44%) та запалення ясен.
Відповідно до рахунку від 09.02.2026 року (том 2, а.с.202-203) для Єлизавети було оформлено замовлення на виготовлення та підбір однофокусних окулярів загальною вартістю 243,06 євро. Після часткової оплати за рахунок німецької медичної страховки у розмірі 38,62 євро та внесення авансового платежу у розмірі 59,00 євро, залишок до сплати склав 145,44 євро. У тексті документа офіційно зафіксовано зауваження: „Перевірка зору не проводилася. Підсумкова сума буде сплачена відповідно до договору про розстрочку — у 2 платежі“.
Крім того ОСОБА_1 надано медичну довідку міжрегіонального об`єднання лікарів (відділення м. Бад-Вальдзее, Німеччина) ( том 2 а.с.34-35) з якої вбачається, що Єлизавета, 24.09.2024 року проходила лікування (перебувала на медичному прийомі) у Спортивній клініці м. Равенсбурга, яка спеціалізується на ортопедії, травматології, спортивній та реабілітаційній медицині та довідку іноземного медичного закладу — Офтальмологічного центру „Афіа“ (м. Зігмарінген, Німеччина) (том 2 а.с.36-37) стосовно перебування Єлизавети на лікуванні 28.05.2025 року.
Дослідивши надані довідки, судом встановлено, що вони не містить посвідчувального напису нотаріуса. 
За таких обставин, вказані документи не відповідають процесуальним критеріям допустимості, у зв`язку з чим суд відхиляє їх.

З інформації за півріччя початкової школи Нойвісен (м. Равенсбург, Німеччина) за навчальний рік 2024-2025 (том 2 а.с.43-44) встановлено, що бали з базових теоретичних дисциплін (математика — 3, німецька мова — 3-4, природознавство — 4+) за німецькою шкалою оцінювання (де оцінка 4 є „достатньо“, а 5 — „недостатньо“) підтверджують, що Єлизавета мала суттєві труднощі із засвоєнням навчального матеріалу іноземною мовою, перебуваючи на межі мінімально прохідного рівня. У розділі „Письмо та оформлення“ міститься словесна характеристика навчальних досягнень дитини, де зазначено, що Єлизавета писала вільно, гарно та чітко структуровано, дотримувалася обговорених форм структурування та оформлення, її робочі аркуші були підшиті у правильній послідовності, а зошити та папки мали охайний вигляд. 
Згідно табеля успішності за 3А клас у початковій школі Нойвісен (м. Равенсбург, Німеччина) за навчальний рік 2024-2025 року (том 2 а.с.41-42) встановлено, що рівень навчальних досягнень Єлизавети з основних дисциплін оцінено за німецькою шкалою оцінювання як „достатньо“ (оцінка 4), зокрема: з німецької мови — „достатньо“, з математики — „достатньо“ , з природознавства — „достатньо“, з творчих та прикладних дисциплін (образотворче мистецтво, музика, англійська мова, письмо, спорт) дитина має оцінки „добре“, а також брала участь у позакласному гуртку гри на флейті.
Досліджуючи у сукупності документи про навчання дитини за кордоном, суд також бере до уваги завершальну частину табеля успішності початкової школи Нойвісен (м. Равенсбург, Німеччина) від 30.07.2025 року (том 2 а.с.39-40) з якого вбачається, що ОСОБА_4 переведена до наступного класу.
На спростування тверджень ОСОБА_2 щодо факту булінгу, ОСОБА_1 надано довідку зі школи Дьохтбюльшулє від 12.02.2026 року (том 2 а.с.70-71) зі змісту якої випливає, що ОСОБА_4 навчалася у закладі у період з 12 травня 2022 року по 24 липня 2024 року. Директором школи Франком Вістом офіційно засвідчено, що під час вказаного періоду навчання жодних відомих або задокументованих випадків булінгу (цькування) щодо дитини зафіксовано не було, а її навчальний розвиток та загальна шкільна ситуація протягом усього часу були стабільними.
ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 на підтвердження надання ним фінансової допомоги дітям надав банківські виписки. Однак ОСОБА_1 зазначає, перекази здійснені ОСОБА_2 27.04.2022 року на суму 2 120,00 грн. та 28.04.2022 на суму 8050, 00 грн.не призначалися як допомога сім`ї, а були спрямовані на виплату кредиту на телевізор, який був оформлений на неї. Сплату кредиту на суму 10 090,00 грн. ОСОБА_1 підтверджує платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» від 28.04.2022 року (том 2 а.с.11).
Оскільки предметом спору є визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , цей документ не стосується предмету спору та не містить відомостей про витрати на потреби, виховання чи лікування дитини, тому не буде прийнятий судом до уваги.
На обґрунтування загрози безпеці Єлизавети в Україні, ОСОБА_1 надано роздруківку статистичних даних із веб-ресурсу „Air-alarms.in.ua“ про кількість та тривалість повітряних тривог у Київській області та м. Києві за період з 01 вересня 2025 року по 08 лютого 2026 року (том 2, а.с.14). Згідно з наданими матеріалами, за вказаний період у регіоні зафіксовано 664 повітряні тривоги. 
Суд зазначає, що сам по собі факт введення воєнного стану в Україні та наявність загальних ризиків військового характеру не можуть бути автоматичною підставою для позбавлення одного з батьків права на особисте виховання дитини. 
На підтвердження свого фінансового стану ОСОБА_1 надано декларацію про доходи від 09.05.2025 року (том 2, а.с. 15-16) з якої вбачається, що очікуваний щомісячний чистий дохід ОСОБА_1 становить 400 євро (нетто), а сама декларація подавалася для розрахунку права на отримання соціальної допомоги та декларацію про дохід від 18.11.2025 року (том 2 а.с.19-20) з якої вбачається, що очікуваний щомісячний чистий дохід ОСОБА_1 становить 300 євро, а загальний прогнозований дохід на пів року — 1800 євро.
При дослідженні даних декларацій, судом встановлено, що вони не містять посвідчувального напису нотаріуса. 
За таких обставин, декларації не відповідають процесуальним критеріям допустимості, у зв`язку з чим суд відхиляє їх.

Крім того, ОСОБА_1 надано декларацію про доходи від 28.10.2025 року (том 2 а.с.17-18) з якої видно, що очікуваний щомісячний валовий дохід ОСОБА_1 становить 250 євро, а загальний прогнозований дохід за 6 місяців становить 1500,00 євро. У тексті бланка також зафіксовано, що цей дохід безпосередньо враховується під час розрахунку та виплати цивільної допомоги.
З довідки Центру зайнятості району від 01.12.2025 року про призначення попередніх соціальних виплат для забезпечення прожиткового мінімуму (том 2 а.с.45-46) вбачається, що виплати на період з грудня 2025 по травень 2026 року призначені виключно для двох осіб: ОСОБА_21 та ОСОБА_25 . 
Судом встановлено, що на даному документі відсутній посвідчувальний напис нотаріуса.
За таких обставин, вказаний документ не відповідає процесуальним критеріям допустимості засобів доказування, у зв`язку з чим суд відхиляє його та не бере до уваги при ухваленні рішення.
На підтвердження своїх позовних вимог позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 надано зокрема, скріншоти листування між ним та ОСОБА_1 у месенджері «Telegram» за період з серпня по вересень 2025 року (том 1, а.с.150-161). Матеріали переписки містять медичні документи — фотокопію виписки із медичної карти стаціонарного хворого №17114 від 26.08.2025 року стосовно ОСОБА_7 із діагнозом «Нейрогенний сечовий міхур», у якій лікар зазначає про необхідність індивідуальної роботи дитини з психологом для розбору емоційної сфери, страхів та тривожності. З тексту повідомлень вбачається, що батько дитини висловлює занепокоєння психологічними травмами доньки, в той час як мати наголошує на стабільності стану дитини під час перебування за кордоном (в Німеччині), що свідчить про кардинальні розбіжності у поглядах батьків на виховання та лікування дитини. Крім того, зафіксований у переписці факт невизначеності щодо місця навчання сина ОСОБА_12 , спори стосовно оплати репетиторів, наявності страху конфліктів у дитини, а також затримки чи з`ясування порядку виплати аліментів.
Згідно копій квитанцій (том 1 а.с.174-177), у період з квітня 2022 року по червень 2023 року ОСОБА_2 здійснювалися регулярні грошові перекази на користь ОСОБА_1 . 
З договору оренди житлового приміщення від 06 серпня 2025 року ОСОБА_26 , яка є дружиною ОСОБА_2 (том 2 а.с.92) орендує двокімнатну квартиру загальною площею 52 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 для проживання її сім`ї (том 1 а.с.162-164).
З скріншотів листування у месенджері між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період з травня по серпень 2024 року ( том 1 а.с.184-186) вбачається наявність конфлікту на підґрунті розірвання шлюбу та містить ознаки усвідомленого обмеження доступу батька до інформації про дітей та перешкоджання їхньому живому і телефонному спілкуванню. 
Крім того матеріали переписки містять повідомлення про те, що послуги репетитора з німецької мови для дітей ОСОБА_2 не були оплачені.
Даний факт підтверджує, що діти дійсно отримували додаткові освітні послуги за кордоном, які потребували оплати, що підтверджується наданими суду банківськими виписками про перерахування коштів ОСОБА_27 (том 1 а.с.165-177), яка за твердженням ОСОБА_2 є репетитором. 
ОСОБА_2 надано докази того, що останній звертався до лікарів профільних медичних спеціалістів в Україні (офтальмолога, стоматолога та педіатра) (том 1 а.с.187-191) під час перебування ОСОБА_12 на літніх канікулах в Україні. 
Однак суд не бере до уваги дані докази оскільки вони не стосуються предмету спору. 
Щодо наданих ОСОБА_2 через підсистему „Електронний суд“ аудіозаписів, а саме телефонних розмов інспектора поліції та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з сином ОСОБА_15 , суд зазначає, що під час судового розгляду справи жодна зі сторін не оспорювала ні самого факту існування зазначених телефонних розмов, ні викладеного у позовній заяві їхнього загального змісту та обставин, за яких вони відбулися, у суду відсутня процесуальна потреба у безпосередньому технічному відтворенні та дослідженні вказаних медіафайлів у судовому засіданні. Суд бере до уваги фактичні обставини, зафіксовані у цих розмовах, в обсязі, який визнаний та не заперечується сторонами, та оцінює їх у сукупності з іншими належними матеріалами справи.
Крім того, ОСОБА_2 надано копію відзиву ОСОБА_1 на позовну заяву про розірвання шлюбу .
Однак з огляду на те, що обставини, викладені у даному відзиві, не стосуються предмета доказування у справі про визначення місця проживання дитини, суд визнає цей документ неналежним доказом у межах даного позову та відхиляє його як такий, що не має відношення до справи.
З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 17114 КНП „Київська міська дитяча клінічна лікарня №1“ (том 1 а.с.197-200) вбачається, що ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні з 20.08.2025 по 26.08.2025 року, дитині було встановлено заключний клінічний діагноз: „Нейрогенний сечовий міхур“ та призначено лікування.
Обстеженням зафіксовано скарги на поступове погіршення зору дитини на обох очах та встановлено попередній діагноз: „Міопія слабкого ступеню“ (том 1 а.с.192-193). Лікарем рекомендовано підбір окулярів, м`яких контактних лінз (МКЛ) та курс апаратного лікування.
Оплату зазначеної діагностики батьком підтверджено квитанцією АТ „Універсал Банк“ від 14.08.2025 року на суму 3 000,00 грн (том 1 а.с.194).
Рецептурний бланк мережі „Люксоптика“ від 25.08.2025 року на ім`я ОСОБА_7 (10 років) про призначення їй м`яких контактних лінз (том 1, а.с.194), а також фіскальний чек ТОВ „Інтероко“ від 25.08.2025 року на суму 2 005,60 грн. (том 1 а.с.195) та банківська квитанція від 04.10.2025 року на суму 1 782,00 грн. (том 1 а.с.195 зворот) доводять повне фінансування батьком придбання дитячих контактних лінз.
Крім того, Єлизаветі проведено консультацію та виготовлено індивідуальний м`який трейнер (капу) Orthoplus загальною вартістю 6 800,00 грн (том 1 а.с.192), що підтверджує вжиття батьком заходів для ортодонтичного лікування доньки.
Також дитині лор-лікарем ОСОБА_28 19.09.2025 року встановлено діагноз: „Кіста лівого верхньощелепного синусу. Підгострий фарингіт“ (том 1 а.с.201). Лікарем призначено медикаментозну терапію та конусно-променеву комп`ютерну томографію навколоносових пазух.
На підтвердження серйозності даного діагнозу ОСОБА_2 надано витяг із медичної праці „Кисти навколоносових пазух“ доктора медичних наук, професора С.М. Пухліка (том 2, а.с. 63-64). Із змісту зазначеного наукового джерела встановлено, що утворення кіст у навколоносових (зокрема, верхнечелюстних) пазухах є прогресуючим патологічним процесом, який розвивається внаслідок закупорки вивідного соустья пазухи та накопичення секрету. Автор зазначає, що вказане захворювання призводить до поступового тиску рідини на кісткові стінки, викликаючи їх стоншення, атрофію та розсмоктування. Хвороба супроводжується больовими синдромами, що віддають у очі та зуби, а у разі подальшого розростання кісти виникає реальний ризик ремоделювання пазухи з деформацією лицевого скелета та розвитком тяжких очних симптомів, таких як диплопія та зниження зору. ОСОБА_29 ОСОБА_30 наголошує, що лікування таких кіст є виключно хірургічним, а спроби обмежитися лише пункціями є неефективними і ведуть до рецидивів.
Оцінюючи цей матеріал у сукупності з консультативним висновком ЛОР-лікаря ОСОБА_28 від 19.09.2025 року, суд визнає його належним доказом, що розкриває об`єктивний характер та небезпеку виявленої у дитини патології.
Роздруківкою переписки батька з лор-лікарем ОСОБА_28 у месенджері за вересень-жовтень 2025 року (том 1 а.с.202) підтверджується контроль динаміки лікування Єлизавети.
27.10.2025 року ОСОБА_4 було проведено КТ-діагностику у рентгендіагностичному кабінеті (с. Софіївська Борщагівка), що підтверджується квитанцією про оплату від 27.10.2025 року на суму 1 200,00 грн., результати якої були направлені ОСОБА_2 на електронну пошту (том 1 а.с.202 зворот).
Консультаційним висновком дитячого ортопеда-травматолога КНП КОР „Київська обласна дитяча лікарня“ (м. Боярка) ОСОБА_31 від 12.10.2025 року, Єлизаветі встановлено діагноз: „Забій 1-го пальця лівої кисті“ та призначено протизапальну терапію й обмеження фізичного навантаження (том 1 а.с.203).
Суд також дослідив роздруківки електронного листування батька з лікуючим лікарем-педіатром ОСОБА_32 у месенджері від серпня 2025 року (том 1, а.с.196-197), що підтверджує безпосередню координацію батьком процесу первинної діагностики захворювання сечовивідної системи доньки та укладення з вказаним лікарем медичної декларації у системі „Helsi“.
Крім того, 12.11.2025 року ОСОБА_2 звернувся з офіційним запитом до керівництва початкової школи Дехтбюля (м. Бад-Вальдзе, Німеччина) (том 1 а.с.205-206) де в період з 2022 по 2024 роки навчалася ОСОБА_4 та просив адміністрацію закладу надати інформацію щодо причин залишення Єлизавети на другий рік у тому самому класі, її поведінки, успішності, охайності, відвідування занять та залучення до навчального процесу.
17.11.2025 року на вказаний запит надійшла офіційна відповідь, у якій зазначено: „Мати ОСОБА_4 отримала всю необхідну інформацію від школи. Будь ласка, зв`яжіться з нею, щоб отримати необхідну інформацію“ (том 1 а.с.204-205).
Із вмісту характеристики стосовно малолітньої ОСОБА_4 виданої 27.11.2025 року КЗ „Лозівський ліцей №3“ Лозівської міської ради Харківської області (а.с.207) судом встановлено, що ОСОБА_4 закінчила початкову школу у вказаному навчальному закладі, де засвоїла навчальний матеріал на достатньому рівні. За час навчання зарекомендувала себе старанною, здібною та відповідальною ученицею, яка без поважних причин занять не пропускала, мала друзів серед однокласників, багато читала у вільний час, а у спілкуванні з дорослими завжди виявляла ввічливість та привітність. Батько дитини ОСОБА_2 брав активну участь у її навчанні та вихованні, систематично відвідував батьківські збори, був обраний членом батьківського комітету та підтримував тісний постійний зв`язок із класним керівником. 
Судом було досліджено висновок психолога про визначення психоемоційного стану дитини та вплив її місця проживання на нього від 09 січня 2026 року, підготовлений сімейним психологом ОСОБА_6 (том 1 а.с.209-215). У висновку зафіксовано, що перебування малолітньої ОСОБА_4 за кордоном (у Німеччині) супроводжувалося для неї соціальною ізоляцією, обмеженими контактами з однолітками, значним емоційним напруженням та мовним/культурним бар`єром, що безпосередньо вплинуло на зростання тривожності та зниження емоційної стабільності дівчинки. Психолог зазначає, що в умовах проживання за кордоном дитина часто залишалася без безпосереднього дорослого супроводу. Натомість, після повернення в Україну та початку проживання з батьком, психоемоційний стан дитини стабілізувався, вона продемонструвала кращу соціалізацію, позитивне ставлення до школи та однокласників. Встановлено, що батько проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , яка стала для ОСОБА_4 емоційно значущою фігурою, яку дівчинка добровільно та усвідомлено називає „мамою“. Окрім того, ОСОБА_4 повністю інтегрувалася в нову повну сім`ю батька, сприймає доньок ОСОБА_9 як своїх рідних сестер у термінах родинної приналежності, без ознак конкуренції чи відторгнення. Додатковим стабілізуючим чинником виступає регулярна присутність та підтримка бабусі з боку батька. Психолог наголошує, що у сім`ї батька для ОСОБА_4 створено цілісне, функціонально інтегроване сімейне середовище, яке забезпечує дитині відчуття безпеки, стабільності та передбачуваності. За результатами дослідження (зокрема, за методикою Рене Жиля та проективними малюнками) встановлено, що для ОСОБА_4 батько виступає базовою психологічною опорою та надійною фігурою, яка асоціюється зі спокоєм і захищеністю. Експертом чітко зафіксовано, що у ході дослідження ОСОБА_4 висловила чітке, послідовне та стійке бажання проживати з батьком. Дана позиція зберігалася протягом усього періоду діагностики. Психолог окремо підкреслює, що ознак навіювання, психологічного тиску, маніпулятивного впливу на дитину або формування її позиції під впливом сторонніх осіб (зокрема, батька) не виявлено; позиція ОСОБА_4 є повністю самостійною та усвідомленою.
Згідно акту обстеження умов проживання від 10.10.2025 року складеного посадовими особами Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області (том 2, а.с. 96) встановлено, що ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_9 її неповнолітні доньки ОСОБА_33 та ОСОБА_10 , а також ОСОБА_4 проживають у двокімнатній квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Житлово-побутові умови за вказаною адресою визнані комісією задовільними та такими, що повністю забезпечують потреби дитини. Офіційним актом зафіксовано, що для виховання, навчання та всебічного розвитку малолітньої ОСОБА_4 в квартирі створено всі належні та необхідні умови, а саме: виділено окреме спальне місце, встановлено робочий стіл для навчання, шафу для одягу та комод.
Довідкою від 08.10.2025 року виданою Вишнівським академічним ліцеєм “Основа” (том 2 а.с.97) підтверджено те, що ОСОБА_4 є ученицею 5-Е класу. Зі змісту характеристики даного 

закладу вбачається, що за час навчання дівчинка зарекомендувала себе старанною, здібною та дисциплінованою ученицею, яка систематично відвідує заклад та відповідально ставиться до виконання навчальних завдань. Керівництвом ліцею відзначено її зразкову поведінку, ввічливість та привітність у спілкуванні з дорослими. Дитина успішно адаптувалася в новому колективі та має друзів серед однокласників, а у вільний час захоплюється малюванням і читанням художньої літератури. Батько дитини — ОСОБА_2 — приділяє належну увагу вихованню та навчанню доньки, бере активну участь у її шкільному та особистому житті, постійно підтримує тісний зв`язок із класним керівником та вчителями ліцею. Наразі ОСОБА_4 проживає у повній сім`ї, де батьки завжди прислухаються до думки та інтересів дитини.
Крім того, Єлизавета є ученицею КЗ “Дитячо-юнацької спортивної школи” Вишневої міської ради Бучанського району Київської області відділення черліденгу, на підтвердження чого надано довідку (том 2 а.с.98) та фотознімки (том 2 а.с.98-100).
Характеристика від 23.01.2026 року, видана КЗ «ДЮСШ» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області (том 2 а.с.101) офіційно фіксує всебічний розвиток малолітньої Єлизавети в Україні та високий рівень батьківської відповідальності ОСОБА_34 у сфері позашкільної освіти та фізичного виховання дитини.
Для підтвердження особистісних та батьківських якостей, ОСОБА_2 надано характеристику від 22.01.2026 року, видану в.о. директора Лозівського міського Палацу культури ОСОБА_35 (том 2 а.с.102-103) із вмісту якої встановлено, що ОСОБА_2 у період з 2013 по 2022 роки працював у Лозівському міському Палаці культури на посаді механіка. Керівником закладу він характеризується як відповідальний, дисциплінований, сумлінний та врівноважений працівник, який користувався авторитетом у колективі та не мав жодних зауважень з боку адміністрації. Окрім трудової діяльності, ОСОБА_36 як очевидець підтвердила, що ОСОБА_2 завжди брав активну та відповідальну участь у вихованні, розвитку та повсякденному житті своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2015 року народження. Засвідчила факти того, що батько особисто відвідував із донькою сімейного лікаря під час її хвороб, приводив дитину на заняття до танцювального гуртка, постійно цікавився її успіхами.
З характеристики від 19.01.2026 року складеної ОСОБА_18 , яка у період з першого по четвертий клас була класним керівником малолітньої ОСОБА_4 (том 2 , а.с. 105-106) вбачається, що ОСОБА_2 охарактеризований як привітна, доброзичлива, щира та відповідальна людина, яка користується повагою в оточенні. ОСОБА_18 як очевидець та педагог дитини засвідчила, що ОСОБА_13 є дбайливим батьком, який завжди ставив інтереси дітей на перше місце, приділяв значну частину часу їх вихованню та розвитку, а також працював на кількох роботах задля забезпечення родини належними умовами життя. Окрім цього, колишнім класним керівником офіційно підтверджено бездоганну роль батька в освітньому процесі доньки в Україні: ОСОБА_2 брав активну участь у її навчанні, постійно цікавився успіхами, підтримував у школі, систематично відвідував батьківські збори, неухильно виконував рекомендації вчителів та був обраний членом батьківського комітету класу, активно долучаючись до організації дитячих заходів. Педагог зазначила, що під час спільних свят та відпочинку було очевидним щире піклування батька про потреби, безпеку й емоційний комфорт дітей, а сама ОСОБА_4 мала з ним тісний емоційний зв`язок та почувалася поруч із батьком повністю захищено.
На підтвердження обставин успішної адаптації дитини в Україні та характеристики мікроклімату в сім`ї, ОСОБА_2 подано характеристику від 19.01.2026 року, складену ОСОБА_37 (том 2, а.с. 104). Із вмісту вказаного документа судом встановлено, що ОСОБА_37 близько знайома з новою повною родиною ОСОБА_2 , його дружиною ОСОБА_9 та дітьми з грудня 2024 року через спільне відвідування їхніми дітьми секції з черлідингу у КЗ „ДЮСШ“ Вишневої міської ради. З малолітньою Єлизаветою ОСОБА_37 знайома з серпня 2025 року, відтоді як дівчинка приїхала до батька в Україну. Свідок засвідчила факт позитивних змін у психоемоційному стані дитини, зазначивши, що у вересні 2025 року, на початку занять спортом після приїзду з Німеччини, ОСОБА_4 була дуже сором`язливою, тихою та стурбованою. Проте за час проживання з батьком дитина продемонструвала величезний прогрес, подолала тривожність, стала впевненою в собі, привітною та відкритою дівчинкою, яка легко знаходить спільну мову з однолітками по команді. Окрім цього, ОСОБА_37 підтвердила відповідальне ставлення ОСОБА_2 до батьківських обов`язків, вказавши, що він особисто водить і забирає доньку з 

тренувань, забезпечує її всім необхідним, щиро цікавиться її моральним станом, підтримує під час змагань та радіє її успіхам.
Із вмісту характеристики характеристики від 20.01.2026 року, складеної ОСОБА_38 (том 2, а.с. 107) встановлено, що ОСОБА_38 близько знайома із ОСОБА_2 з 2010 року, є хрещеною матір`ю його сина ОСОБА_12 та тривалий час підтримувала тісні дружні стосунки з родиною, що дозволило їй особисто спостерігати за внутрішньосімейним мікрокліматом і побутом сторін. ОСОБА_38 описує ОСОБА_2 як відкриту, щиру, доброзичливу та життєрадісну людину, надійного друга та відповідального і турботливого сім`янина, який сумлінно ставився до забезпечення родини всім необхідним для гідного життя, працюючи офіційно одразу на двох роботах. Свідок також підтвердила, що з моменту народження доньки ОСОБА_4 у 2015 року батько проявив себе як надзвичайно уважний вихователь: самостійно брав лікарняні листи по догляду за дитиною під час її хвороб, не перекладаючи відповідальність на інших, і прагнув до її всебічного розвитку, заохочуючи відвідування різноманітних розвивальних гуртків. ОСОБА_38 наголосила, що між ОСОБА_13 та його донькою ОСОБА_39 існує особливо тісний, емоційний зв`язок, заснований на глибокій любові, довірі та взаєморозумінні.
На фотоматеріалах (том 2 а.с.109-123) зафіксована залученість ОСОБА_4 до сімейних поїздок, спортивних марафонів та культурних заходів.
ОСОБА_2 з 08.10.2025 року працює в ТОВ „ФКОМПАНІ ЦЕНТР“, що підтверджено довідкою № 03-08/10 від 08 жовтня 2025 року (том 2 , а.с.163).
Згідно характеристики виданої компанією „Фабрика Квартир“ від 08.10.2025 року ОСОБА_2 з 07.07.2025 року (том 2 а.с.162) працює в компанії „Фабрика Квартир“ (м. Київ) на посаді менеджера з продажу. За час роботи він зарекомендував себе як сумлінний, відповідальний та високопрофесійний фахівець, який чітко виконує свої посадові обов`язки, проявляє ініціативність та здатність швидко і виважено приймати рішення у складних ситуаціях.
Згідно характеристики виданої ТОВ „ВІДІ АВТОМОБІЛІ З ПРОБІГОМ“ від 28.10.2025 року (том 2 а.с.161) ОСОБА_2 у період з 24.07.2023 року по 11.10.2024 року працював у вказаній компанії на посаді консультанта-приймальника автомобілів з пробігом у відділі прийому автомобілів. За час роботи ОСОБА_2 виявив себе як кваліфікований, відповідальний і дисциплінований працівник, який своєчасно та сумлінно виконував свої посадові обов`язки, проявляв розумну ініціативу, ефективність та старанність, був уважним до деталей та вмів раціонально організувати свій робочий час.
На підтвердження стабільного доходу в Україні, ОСОБА_2 , надано дві офіційні відповіді ДПС України від 27.10.2025 року — Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (том 2, а.с.158-160). Згідно з офіційним витягом за період з січня по грудень 2024 року, загальна сума нарахованого та виплаченого ОСОБА_2 доходу склала 673 542,15 грн. Згідно з другим витягом ДПС за період з січня по жовтень 2025 року, загальний офіційний дохід ОСОБА_2 склав 36 376,89 грн.
З довідки АТ КБ „ПриватБанк“ від 09.03.2026 року (том 2, а.с.250) встановлено, що ОСОБА_2 має в АТ КБ „ПриватБанк“ відкритий картковий рахунок для виплат в іноземній валюті — євро, фінансовий залишок на зазначеному рахунку становить 1 949,01 євро.
Зі змісту довідки про рух коштів по картці АТ „УНІВЕРСАЛ БАНК“ (monobank) за період з 01.03.2026 року по 09.03.2026 року (том 2, а.с.251) встановлено, що станом на 01 березня 2026 року баланс на рахунку ОСОБА_2 становив 5 000,00 грн., за 9 днів березня 2026 року сума зарахувань на склала 16 876,88 грн, а сума витрат — 9 876,88 грн. 
Досліджуючи матеріальне становище та загальний рівень благополуччя сімейного середовища, у якому проживає малолітня ОСОБА_4 , суд також дослідив надані письмові докази стосовно дружини позивача за зустрічним позовом— ОСОБА_40 , а саме: довідку про доходи від 28.10.2025 року за період з 01.01.2024 по 30.09.2025 року який склав 1 081 041,72 грн.(том 2, а.с.247), довідку про доходи від 11.03.2026 року за період з 01.10.2025 по 28.02.2025 року який склав 294 255,75 грн.(том 2 а.с.248) та виписки по карткових рахунках (том 2 а.с.249, 252-253).
Із вмісту зазначених банківських та податкових документів судом встановлено, що ОСОБА_26 є офіційно працевлаштованою особою, має стабільний, легальний та високий 

рівень самостійного доходу, а по її карткових рахунках фіксується постійний активний грошовий обіг та позитивний фінансовий баланс.
Крім того, ОСОБА_2 є власником трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу (том 2, а.с.156-157) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том 2 а.с.155).
З витягу з інформаційно-аналітичної системи „Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості“ від 27.10.2025 року (том 2 , а.с. 154) встановлено, що відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості та відомості про перебування особи у розшуку стосовно ОСОБА_2 відсутні. 
Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Згідно з ч.ч.2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з положеннями статті 9 зазначеної Конвенції держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі №377/128/18 зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
У §54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі №495/2106/17 (провадження №61-592св19) зазначено, що із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. […] Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У випадку однакового ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та однакової прихильності дитини до обох із батьків, місце проживання дитини має бути визначено з тим із батьків, ким створено більш сприятливі умови для проживання дитини.
У постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі №205/1621/18 (провадження № 61-23366св19) вказано, що до інших обставин, що мають істотне значення під час вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У постанові Верховного Суду від 21 травня 2020 року у справі №587/2134/17 (провадження №61-37492св18) зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
У постанові Верховного Суду від 26 січня 2023 року у справі №164/812/21 (провадження №61-4527св22) вказано, що вирішуючи спір щодо визначення місця проживання дитини, суди мають виходити з того, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, оскільки дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.
Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.
Згідно з ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Суд звертає увагу на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст.35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції (995-004) не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 07 серпня 1996 року, п.78).
Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Судом встановлено, що як батько, так і матір малолітньої ОСОБА_4 мають бажання в однаковій мірі піклуватися про доньку, отримують дохід, намагаються створити належні умови для виховання та розвитку спільної дитини.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд бере до уваги, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.
Резюмуючи оцінку доказів позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 , суд зазначає, що надані нею документи відображають умови матеріального дефіциту, соціальної залежності та мовної ізоляції, у яких перебувала дитина. Формальне виконання матір`ю адміністративних процедур у Німеччині не забезпечило стабільного та здорового розвитку доньки, а тому позовні вимоги ОСОБА_41 не відповідають найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_4 та задоволенню не підлягають.
На противагу документам матері, масив доказів, наданих позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 є всебічним, узгодженим та беззаперечно доводить наявність у батька винятково високого виховного, матеріального та морально-психологічного потенціалу для забезпечення доньці найкращих умов життя.
Вирішальним доказом для суду є висновок сімейного психолога ОСОБА_6 у якому спеціалістом беззаперечно доведено, що для 10-річної Єлизавети батько є базовою фігурою психологічної опори та захисту.
Також, суд покладає в основу рішення власну, добровільну волю 10-річної Єлизавети, яка самостійно та послідовно обрала проживання з батьком.
Порівняльний аналіз умов, доведених сторонами, чітко вказує на те, що стабільне проживання з батьком в Україні забезпечує дитині кардинально вищу якість життя, безпеки та всебічного розвитку, ніж повернення до матері за кордон.
Таким чином суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_2 щодо визначення проживання доньки ОСОБА_4 разом з ним підлягає задоволенню.
Стосовно вимоги ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки у розмірі частини заробітку з 01 вересня 2025 року, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що з батька на користь матері стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини його заробітку на підставі судового наказу, який набрав законної сили та ним виконується.
Це підтверджують сторони та вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження та з розрахунку де зазначені суми сплачених (стягнутих) у виконавчому провадженні №75937538 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дітей.
У відзиві на зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 щодо даного питання, посилається на норми Сімейного кодексу України, а також на Постанову ВСУ, в якій позивач просив змінити розмір аліментів, у зв`язку зі зміною сімейного та майнового стану - появою ще однієї дитини. Стосовно часу, з якого сплачуються аліменти у новому розмірі ОСОБА_1 посилалася на п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, згідно якого аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16-ц) вказував про те, що аліменти, за своєю суттю - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів, за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми Цивільного процесуального кодексу України про те, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Такий спосіб захисту прав платника аліментів є ефективним.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.
Зважаючи на те, що з серпня 2025 року ОСОБА_1 не бере участі у повсякденному побутовому та фінансовому забезпеченні доньки, подальше утримання аліментів із заробітної 

плати та інших доходів ОСОБА_2 на її користь суперечить принципу найкращих інтересів дитини та засадам сімейного законодавства України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 359/10050/21, де зазначено, що у разі переходу дитини на утримання платника, стягнення аліментів має бути припинено з моменту фактичної зміни місця проживання дитини.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право ОСОБА_2 шляхом припинення примусового стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини заробітку на утримання малолітньої доньки, які стягуються на підставі судового наказу виданого Лозівським міськрайонним судом Харківської області 18.07.2024 року з з 01 вересня 2025 року.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн. слід залишити за позивачкою.
Беручи до уваги задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 622,40 грн. сплачений останнім слід стягнути зі ОСОБА_1 на його користь.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 247, 263-265 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
В задоволенні позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бондар Анна В`ячеславівна до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини -відмовити.
Судовий збір сплачений ОСОБА_1 залишити за нею.
Зустрічний позов представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Лепіхіної Ольги Петрівни до ОСОБА_1 , третя особа: служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів -задовольнити у повному обсязі.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 .
Припинити стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за судовим наказом по справі № 629/4266/24 від 18 липня 2024 року на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, з 01 вересня 2025 року.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 622,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної 

скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 16.07.2026 року.
Інформація про сторони: 
Позивачка за первісним позовом, відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , адреса для листування: АДРЕСА_5 .
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .
Третя особа за первісним позовом- виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, код ЄДРПОУ 04962489, адреса: провул. Шкільний, буд.5, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131.
Третя особа за зустрічним позовом- служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, код ЄДРПОУ 45031835, адреса: провул. Шкільний, буд.5, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131.

Суддя Т.О.Каращук