КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2026 року м. Київ справа №320/20858/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Яблунівка-Агро» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Яблунівка-Агро» (далі також - ТОВ «Яблунівка-Агро», позивач) із позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі також - ГУ ДПС у Київській області, відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 11.10.2022 № 0000008615.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки, на підставі якого було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам чинного законодавства і тому позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки та наданому суду відзиві.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 10 серпня 2022 року №2990, №2991 та наказу ГУ ДПС у Київській області від 09 серпня 2022 року №855-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 17.06.2022 №9087842405, з урахуванням уточнюючого розрахунку від 08.08.2022 №9151566309, від`ємного значення з податку на додану вартість.
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Яблунівка- Агро» складено акт №5424/10-36-07-13/41752718 від 25.08.2022.
Так, перевіркою дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за травень 2022 року у Декларації від`ємного значення з ПДВ встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, оскільки ним завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) на загальну суму ПДВ - 644 687, 00 грн.
Підставою для таких висновки контролюючого органу стала нереальність господарських операцій між Позивачем та його контрагентами ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 42230680) та ТОВ «АРІВ ГРУП» (код ЄДРПОУ 42225120).
За результатами документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Яблунівка- Агро» Головним управлінням ДПС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.10.2022 № 0000008615 форма «В4», яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 641 998, 00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.
За приписами пп. 14.1.36 п. 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Як визначено п.44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 статті 14 ПК України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (далі Закон № 996-ХІV) визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності встановлено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Положення № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Згідно з пунктом 2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Відповідно до пункту 2.2 Положення № 88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.
Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
За приписами абзацу 1 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» (Виконавець) в особі директора Наливайко Любові Миколаївни та ТОВ «ЯБЛУНІВКА-АГРО» (Замовник) в особі директора Сухенка Олександра Михайловича, укладено договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №18082021 від 18.08.2021 та №08112021 від 08.11.2021.
На виконання умов договорів про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №18082021 від 18.08.2021 (із додатками №1 та №2 ) та №08112021 від 08.11.2021 ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 42230680) на адресу ТОВ «ЯБЛУНІВКА-АГРО» (код ЄДРПОУ 41752718) виписані та зареєстровані податкові накладні за період з 01.10.2021 по 3 0.11.2021 на загальну суму - 2669961,93 грн. в тому числі ПДВ - 444993,65 грн.
У додатку №2 від 18.08.2021 до договору про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №18082021 від 18.08.2021?року: наведено перелік автомобілів, марка (модель транспортного засобу), державний номер, державний номер причіпу, дані щодо водіїв.
До перевірки надано ТТН від перевізника ТОВ «Фітеко Плюс» (код ЄДРПОУ 42230680) за жовтень - листопад 2021 року в кількості 332 штуки.
Разом з тим, згідно даних форми 20-ОПП ТОВ «Фітеко Плюс» відображена інформація: 25 об`єктів (автомобілі та причепи), в яких не зазначено державні номерні знаки (що не дає можливості ідентифікувати машини, якими здійснювалося перевезення, зазначених в ТТН), з яких 14 знято з обліку 23.12.2021. Дані форми 20-ОПП суперечать даним фінансового звіту за 2021 рік.
За відсутності трудових ресурсів та основних засобів (власних та орендованих) відповідачем проведено аналіз даних ЄРПН та встановлено, що постачальниками послуг транспортних перевезень за маршрутом: с.Яблунівка - м.Біла Церква та транспортних перевезень за маршрутом м. Біла Церква, Київська обл., - м. Чорноморськ, Одеська обл. для ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» за жовтень, листопад 2021 року за даними ЄРПН є:
1) ФОП ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 ) здійснено транспортних перевезень за маршрутом: с.Яблунівка - м.Біла Церква на відстань 39: жовтень 2021 року в кількості 1361,48 т, листопад 2021 року - 2626,72 т. та транспортних перевезень за маршрутом м. Біла Церква, Київська обл., - м. Чорноморськ, Одеська обл. в кількості 958,82 т.
2) ФОП ОСОБА_2 (код: НОМЕР_2 ), здійснено транспортних перевезень за маршрутом: с.Яблунівка - м.Біла Церква на відстань 39: жовтень 2021 року - в кількості 227,66 т, листопад 2021 року - 2413,18 т. та транспортних перевезень за маршрутом м. Біла Церква, Київська обл., - м. Чорноморськ, Одеська обл. в кількості 139,64 т.
Тобто, за даними ЄРПН для ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» за жовтень, листопад 2021 року ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 здійснили перевезення кукурудзи в загальній кількості 7727,5 т, тоді як ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» (код ЄДРПОУ 42230680) декларує продаж кукурудзи на користь ТОВ «ЯБЛУНІВКА -АГРО» на 189,79 тон менше, а саме:
- транспортних перевезень за маршрутом: с.Яблунівка - м.Біла Церква: жовтень 2021 року в кількості 1589,14 т, листопад 2021 року в кількості 5039,9 т;
- транспортних перевезень за маршрутом м. Біла Церква, Київська обл., - м. Чорноморськ, Одеська обл. в кількості 908,68 т.
При цьому, відомості про доходи ФОП ОСОБА_3 за 2021 рік не декларувала, встановити, кому належать вантажні автомобілі з державними номерами Київської області, неможливо.
Згідно проаналізованих ТТН ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» в кількості 332 шт. зазначені прізвища водіїв, номерні знаки машин та причепів, не співпадають з фізичними особами підприємцями найнятими для перевезення ФОП ОСОБА_3 , крім ФОП ОСОБА_5 (код: НОМЕР_3 ), якому нараховано доходу 2500 грн., виплачено доходу 0 грн.
Також, згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ФОП ОСОБА_3 протягом жовтня, листопада 2021 року здійснювала придбання бензину та дизельного палива, транспортні послуги не придбавались.
Згідно форми 20-ОПП ФОП ОСОБА_4 відображена наступна інформація: 31 автомобіль та 31 причіп (державні номера не зазначено). 
Згідно ТТН, наданих на підтвердження надання послуг ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС», зазначені прізвища водіїв, номерні знаки машин та причепів, не встановлено співпадіння з фізичними особами підприємцями найнятими здійснювати перевезення ФОП ОСОБА_4 , крім ФОП ОСОБА_6 (код: НОМЕР_3 ), якому нараховано доходу 2500 грн., виплачено доходу 1000 грн.
Водночас, між ТОВ «АРІВ ГРУП» (Виконавець) в особі директора Адаменка Артема Юрійовича та ТОВ «Яблунівка-Агро» (Замовник) в особі директора Сухенка Олександра Михайловича, уклали договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом №30082021 від 30.08.2021.
Для перевезення також залучено ФОП ОСОБА_3 (код: НОМЕР_1 ) та ФОП ОСОБА_4 (код: НОМЕР_2 ).
Разом з тим, згідно з бази даних АІС «Автомобіль» МРЕВ ДАІ встановлено невідповідність маркам використаних для перевезення автомобілів, власники зазначених автомобілів не мають жодного відношення до контрагентів перевізників ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 в частині виплати доходів виконання послуг перевезення власникам транспортних засобів або встановлена відсутність реєстрації автомобілів або встановлена відсутність реєстрації автомобілів.
У свою чергу, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами. Такі документи сукупно з обставинами, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням наступних критеріїв:
- часу, місця знаходження майна;
- обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами;
- нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;
- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;
- відсутність у продавця відчужуваних ним товарів;
- відсутність первинних документів обліку, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.
Доведення відсутності реальності господарських операції має здійснюватися шляхом дослідження та встановлення змісту господарських операцій, договірних умов, фактичного порядку надання робіт (послуг), обсягів і змісту господарських операцій, мети придбання, первинних бухгалтерських документів, складених щодо господарських операцій. Необхідно з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінити такі докази кожний окремо та у їх сукупності.
Документами, які можуть слугувати джерелами на підставі яких можливо встановити «нереальність» господарських операцій та які, відповідно, в обов`язковому порядку мають бути перевірені та досліджені є:
- договір (угоди, контракти) з додатками (специфікації, технічні умови та ін.);
- первинні документи, документальне підтвердження здійснення розрахунків (платіжні доручення, виписки банків, чеки, касові ордери);
- товаротранспортні документи;
- протоколи узгодження цін, обсягу товару (робіт, послуг);
- сертифікати якості, паспорти відповідності;
- дозволи, ліцензії на здійснення певного виду господарської діяльності;
- документи на повернення товару;
- документи, які підтверджують врегулювання рекламацій;
- докази використання отриманого в господарській діяльності;
- наявність у контрагента реальних можливостей на виконання договору (трудові ресурси, транспорт, устаткування, договори з підрядниками та ін.).
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10.11.2020 у справі №640/25738/19, від 24.05.2019 у справі № 816/4537/14, від 05.05.2020 у справі №826/678/16, від 15.04.2020 у справі №826/13929/17, від 19.11.2019 у справі № 826/487/16.
У контексті наведеного, про нереальність господарських операцій між ТОВ «Яблунівка-Агро» та ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» та ТОВ «АРІВ ГРУП» вказує таке:
- відсутність як у ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС», ТОВ «АРІВ ГРУП», так і у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 необхідної кількості трудових та інших ресурсів для реального здійснення операцій (транспортування товару);
- відсутність фізичної та технологічної можливості здійснення досліджуваних операцій у контрагентів позивача одночасно із задекларованими обсягами надання послуг (виконання робіт) у великих обсягах в різних регіонах;
- ТОВ «ФІТЕКО ПЛЮС» та ТОВ «АРІВ ГРУП» зареєстровані за однією податковою адресою: 79031 Львівська обл. Сихівський вул. Хуторівка буд. 23;
- ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_4 зареєстровані за однією податковою адресою: АДРЕСА_1 ;
- відносно всіх контрагентів позивача комісіями регіонального рівня прийнято рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку;
- водії, зазначені у товарно-транспортних накладних, не є працівниками жодного з контрагентів позивача та не перебувають у трудових відносинах з ними;
- встановлено невідповідність реєстраційних даних щодо моделей та марок транспортних засобів, які зазначені у товарно-транспортних накладних.
У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 по справі №440/3 783/18 вказується, що для здійснення транспортно-експедиторської діяльності наявність товарно- транспортного документа (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо) є обов`язковою. В такому випадку товарно-транспортних документ є первинним документом який фіксує факт здійснення господарської операції.
Постановою Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 200/6804/19-а зазначено таке: «Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.
Сам факт наявності у позивача податкової накладної та інших облікових документів, виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про не достовірність інформації в цих документах. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.
Хоча товарно-транспортна накладна не є первинним документом, коли спір стосується встановлення реальності господарської операції, її наявність та належне оформлення є належним доказом переміщення товару, враховуючи, що перевезення є одним із етапів поставки. Це стосується й інших документів, які повинні супроводжувати поставку відповідно до правових норм, умов договору або загальної практики, зокрема паспортів (сертифікатів) якості (відповідності) товару (продукції).
Відсутність такого документа або суттєві недоліки в його оформленні може ставити під сумнів реальний характер господарської операції, особливо з урахуванням інших обставин, які свідчать про її безтоварність, наприклад, об`єктивна неможливість здійснення господарських операцій контрагентом, враховуючи податкову інформацію щодо характеру його діяльності».
Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку (постанова Верховного Суду у справі № 826/10347/15).
Разом з тим, аналіз наявних у справі матеріалів засвідчує, що надані платником податку первинні документи не підтверджують фактичне виконання руху активів, не створюють наслідків для податкового обліку і не можуть бути підставою для формування позивачем податкового кредиту.
Стосовно позиції позивача про те, що чинне законодавство не зобов`язує платника податків перевіряти безпосередніх контрагентів або третіх осіб у відносинах з контрагентами на предмет виконання ними вимог податкового законодавства, суд зазначає, що у постановах від 26.06.2018 по справам № 816/1422/17, від 18.06.2019 по №2а-1399/11/2670, від 05.03.2020 по справі 826/9368/15 Верховний Суд зауважив, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ та його подальше бюджетне відшкодування.
Як наслідок, на думку суду, такі доводи позивача не спростовують вказаних вище висновків суду, а тому правомірним та таким, що не підлягає скасуванню, є оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача, що ґрунтуються на висновках акту перевірки, правомірність яких підтверджена за наслідком розгляду даної справи.
Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доведено правомірність прийнятих ним оскаржуваних рішень.
Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:
1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;
2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Яблунівка-Агро» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.