ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 460/19829/25 пров. № А/857/15450/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В., 
суддів Гудима Л.Я., Мандзія О.П.,
з участю секретаря судових засідань Демидюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі за його адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

суддя у І інстанції Комшелюк Т.О., 
час ухвалення рішення 10 год 18 хв,
місце ухвалення рішення м. Рівне,
дата складення повного тексту рішення 03 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ) щодо обмеження його права на інформацію; 
2) визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо порушення права ОСОБА_1 на правову допомогу, що реалізувалася за дорученням та в його інтересах шляхом звернення адвоката Боюки В.В. із адвокатським запитом від 18.09.2025 року про надання інформації ОСОБА_1 ; 
3) зобов`язати ГУ ПФУ надати інформацію: копії рішень, прийнятих відповідачем щодо ОСОБА_1 , нарахувань (розрахунків) та проведених виплат коштів, виду (призначення) і суми таких виплат, надати доступ до його пенсійної справи для отримання інформації (обізнаності) із першоджерел, які формуються та перебувають у відповідача, в тому числі інформацію, запитувану в адвокатському запиті від 18.09.2025; 
4) визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо порушення права ОСОБА_1 на правову допомогу, що реалізувалася за дорученням та в його інтересах шляхом звернення адвоката Боюки В.В. із адвокатським запитом від 04.11.2025 про надання інформації ОСОБА_1 ; 
5) зобов`язати ГУ ПФУ надати запитувану інформацію та ознайомити із запитуваною інформацією щодо ОСОБА_1 у відповідності до адвокатського запиту від 04.11.2025; 
6) стягнути з Державного бюджету України моральну шкоду в сумі 323 457 грн, завдану ГУ ПФУ.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 у справі №460/19829/25 позов було задоволено частково.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження права ОСОБА_1 на інформацію згідно з адвокатським запитом від 18.09.2025. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що ГУ ПФУ всупереч вимогам Закону України «Про захист персональних даних» безпідставно не надало ОСОБА_1 запитувану інформацію та документи, які його стосуються. Тому дії відповідача щодо обмеження права позивача на інформацію згідно із адвокатським запитом адвоката Боюки В.В. від 18.09.2025 є протиправними.
Адвокатський запит від 04.11.2025 фактично дублює запит від 18.09.2025, обидва запити стосуються однієї і тієї ж запитуваної інформації та документів.
ГУ ПФУ надало 10.11.2024 відповідь на адвокатський запит засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 за вихідним номером відправлення № 1334 та його адвокату ОСОБА_2 . До відповіді відповідачем долучені сканкопії рішень з електронної справи ОСОБА_1 з 01.01.2024, довідка про розмір призначеної та виплаченої пенсії з 01.09.2018. Чинне законодавство не встановлює обов`язку для відповідача направляти відповідь на звернення, яка містить інформацію з обмеженим доступом, лише рекомендованим листом чи листом, реєстрованим з оголошеною цінністю. Обов`язок доставити таку поштову кореспонденцію та відповідальність за неналежне виконання такого обов`язку несе оператор поштового зв`язку згідно із Законом України «Про поштовий зв`язок».
Відтак, судом не встановлено протиправності дій ГУ ПФУ щодо обмеження права ОСОБА_1 на інформацію за адвокатським запитом від 04.11.2025 і у цій частині вимоги позову відмовлено.
Позивач ОСОБА_1 у повній мірі скористався правом на правовий захист, уклавши договір від 01.01.2013 із доповненнями до договору від 31.10.2025 про надання правничої допомоги з адвокатом Боюкою В.В. Доказів того, що ГУ ПФУ порушило право ОСОБА_1 на отримання правової допомоги від адвоката Боюки В.В. матеріали справи не містять і судом таких доказів не здобуто, а тому у задоволенні відповідних позовних вимог відмовлено.
При цьому позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких можна було б дійти висновку про наявність моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням ГУ ПФУ у заподіянні такої і у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди суд також відмовив.
ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позову у повному обсязі.
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що незважаючи на факт доведеності звернення адвоката із запитами, судом не з`ясовано обставини про факт надання інформації у відповідь на нього позивачу, а відповідачем не доведено факту надання інформації позивачу та її отримання ним. Наполягає на тому, що листа від відповідача 1700-0202-8/84706 позивач не отримував, а належних та достовірних, достатніх та допустимих доказів його направлення та вручення позивачу відповідач не надав.
Також звертає увагу на те, що відповідач подав відзив на позовну заяву із пропуском строку його подання, який розпочався 05.11.2025 та завершився 19.11.2025 за відсутності клопотання про поновлення строку подання відзиву на позовну заяву. 
Окрім того, суд не врахував факт порушення прав та інтересів позивача ненаданням йому інформації, а відтак і завдання моральної шкоди. 
Також судом не надано оцінки тому, що інформацію не надано лише не позивачу, але й його представнику при явці до відповідача. 
Зазначає, що адвокат при подачі запиту відповідачу не лише реалізовував власні повноваження, а й виконував доручення клієнта та свої професійні обов`язки, а невиконання таких обов`язків зумовлено не діями чи бездіяльністю адвоката, а неправомірними діями, обмеженнями відповідачем права на інформацію, що є вчиненням перешкод для надання правової допомоги позивачу, порушення його права на отримання правової допомоги.
Водночас зазначає, що позивач поніс судові витрати в суді першої інстанції, зумовлені розглядом справи, на орієнтовну суму 4000 грн, детальний розрахунок та докази понесених яких будуть надані апеляційному суду до завершення апеляційного перегляду.
Представник Боюки В.І. у судовому засіданні апеляційного суду у режимі відеоконференції підтримав подану апеляційну скаргу доводами, аналогічними до тих, що зазначені у її тексті. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.
Представник ГУ ПФУ, належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибув, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає її розгляду. 
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог виходячи із такого.
Як безспірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 18.09.2025 адвокатом Боюкою В.В. було направлений адвокатський запит до ГУ ПФУ, у якому він просив надати інформацію та підтверджуючі документи, у тому числі відповідні рішення про нарахування, перерахунок, протоколи перерахунку, розпорядження, розрахунки про нарахування пенсійними органами ОСОБА_1 , а також вказати підставу, вид та період нарахування (перерахунку) і виплату йому коштів, у тому числі на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22, з липня 2023 року по даний час, зазначивши чітко період, час, суми виплат. 
Окрім того, просив надати інформацію та підтверджуючі її документи, у тому числі надати відповідні рішення про нарахування, перерахунок, протоколи перерахунку, розпорядження, розрахунки, про нарахування пенсійними органами ОСОБА_1 , вказати підставу, вид та період нарахування (перерахунку), виплату їй коштів на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі №460/5812/25 з вересня 2025 року по час надання відповіді на запит, зазначивши чітко період, час, суми виплат. 
Водночас адвокат Боюка В.В. просив зазначити які заходи по виконанню рішень судів у справі №571/1276/14-а були вчинені пенсійними органами станом на цей час щодо нарахування та виплати присуджених коштів на користь ОСОБА_1 , надавши докази вжиття таких заходів, у тому числі відповідні рішення, протоколи, розрахунки, відомості про нарахування, вказати вид та період нарахування (перерахунку), виплату коштів на виконання рішень судів у вказаній справі, надати підтверджуючі документи, чітко зазначити період, час та суми виплат, період та підставу нарахувань на виконання рішень судів у зазначеній справі.
Також просив надати інші відповідні рішення (протоколи, відомості, розпорядження тощо) про нарахування (перерахунок) ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по час надання відповіді на цей запит. 
Окремо просив повідомити про стан розгляду письмової заяви та порушених питань, викладених ОСОБА_1 на особистому прийомі 31.03.2025, надати запитувану ним інформацію, пояснити причини відмови у наданні інформації без оформлення письмового рішення про відмову, ненадання копій запитуваних рішень, що стосуються його особисто. 
Інформація потрібна для здійснення повноважень представника в адміністративній справі із виконання рішень судів у вказаних справах, з`ясування обставин нарахування пенсійними органами ОСОБА_1 коштів, їх виплату як пенсій, доплат, компенсаційних виплат тощо за період з 01.01.2014 то цей час, реалізації прав ОСОБА_1 на соціальне та пенсійне забезпечення.
Відповідь на запит та документи просив направити на адресу ОСОБА_3 та при можливості також направити на вказану в запиті електронну пошту.
До цього запиту адвокатом Боюкою В.В. були долучені копії ордеру про правову допомогу ОСОБА_1 від 16.08.2013 серія ЧК № 016402; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 460 від 27.02.2012.
Адвокатський запит направлений відповідачу електронною поштою та підписаний кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом.
Вказаний запит був отриманий ГУ ПФУ 19.09.2025 та зареєстрований 19.09.2025 за №17419/8.
На запит адвоката ГУ ПФУ надало відповідь від 25.09.2025 №1700-0202-8/72589, яку направило засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 25.09.2025 за вихідним номером відправлення № 1148 (т.1 а.с. 200). У відповіді відповідач зазначив, що оскільки адвокатський запит оформлений неналежним чином (зокрема, не долучено посвідчену адвокатом копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, згоду ОСОБА_1 на обробку його персональних даних), то у наданні інформації/документів відмовлено. У разі долучення до запиту документів, визначених частиною 1 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», та надання від ОСОБА_1 згоди на обробку персональних даних, запит буде розглянуто відповідно до норм законодавства.
04.11.2025 адвокат Боюка В.В. направив ГУ ПФУ запит, у якому просив надати інформацію та підтверджуючі документи, у тому числі відповідні рішення про нарахування, перерахунок, протоколи перерахунку, розпорядження, розрахунки тощо про нарахування органами Пенсійного фонду України ОСОБА_1 , а також вказати підставу, вид (пенсія, доплата, відшкодування, субсидія, заборгованість за попередні періоди, індексація відповідних виплат, виплати на виконання рішення (вказати якого, за який період) суду, інші виплати тощо, які були нараховані та здійснені), період нарахування (перерахунку), й виплату йому коштів за весь період перебування на обліку в органах Пенсійного фонду України, надати відповідні виписки та платіжні доручення про виплату коштів, тобто підтвердити факт відповідних нарахувань та виплат за кожен місяць за період перебування цієї особи на обліку. Також просив надати інші відповідні рішення (протоколи, відомості, розпорядження тощо) про нарахування (перерахунок) ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по час надання відповіді на цей запит, тобто повну та детальну інформацію.
Окрім того, адвокат Боюка В.В. просив зазначити які заходи по виконанню рішень судів у справі №571/1276/14-а були вчинені органами ПФУ щодо нарахування та виплати присуджених коштів на користь ОСОБА_1 , надавши докази вжиття таких заходів, в тому числі відповідні рішення, протоколи, розрахунки, відомості про нарахування., вказати вид та період нарахування (перерахунку), виплату коштів на виконання рішень судів у вказаній справі, падати підтверджуючі документи, чітко зазначити період, час та суми виплат, період та підставу нарахувань на виконання рішень судів у зазначеній справі. 
Також просив надати інформацію та підтверджуючі її документи, в тому числі надати відповідні рішення про нарахування, перерахунок, протоколи перерахунку, розпорядження, розрахунки, про нарахування органами Пенсійного фонду України ОСОБА_1 , вказати підставу, вид та період нарахування (перерахунку) на виконання рішень Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у справі №460/51088/22 та від 21.05.2025 у справі № 460/5812/25 по час надання відповіді на цей запит, зазначивши чітко період, час, суми, їх складові нарахувань та виплат по даний час. 
Попри те, адвокат просив повідомити про стан розгляду письмової заяви та порушених питань, викладених ОСОБА_1 на особистому прийомі 31.03.2025, надати запитувану ним інформацію, пояснити причини відмови у наданні інформації без оформлення письмового рішення про відмову, ненадання копій запитуваних рішень, що стосуються його особисто. 
Відповідь на запитувану у цьому запиті інформацію та документи просив направити на адресу ОСОБА_1 та по можливості також направити на вказану електронну пошту.
До адвокатського запиту були долучені копії ордеру про правову допомогу ОСОБА_1 від 16.08.2013 року серія ЧК № 16402; ордеру про правову допомогу ОСОБА_1 від 07.03.2023 року серія AI № 1365700; свідоцтва про право на заняття адвокатського діяльністю № 460 від 27.02.2012; доповнення до договору від 31.10.2025, яке містить згоду ОСОБА_1 та надає адвокату право на отримання будь-якої інформації щодо нього.
Адвокатський запит ОСОБА_2 був направлений відповідачу електронною поштою та підписаний кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом, який отриманий відповідачем 04.11.2025 та зареєстрований 04.11.2025 за №21091/8. 
На вказаний адвокатський запит ГУ ПФУ надало відповідь від 10.11.2025 №1700-0202-8/84706, яку направило засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 10.11.2025 за вихідним номером відправлення № 1334 (т.1 а.с. 203-204) та адвокату ОСОБА_1 10.11.2025 на електронну адресу (т.1 а.с. 202). При цьому відповідач повідомив, що згідно з електронною пенсійною справою ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності II групи у розмірі відшкодування фактичних збитків відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". 
На виконання рішення Рокитнівського районного суду від 09.10.2014 у справі №571/1276/14-а було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 39, 50, 54, 37, 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 07.02.2014 по 02.08.2014 та нараховано доплату в сумі 43201,54 грн. 
На виконання рішення Рокитнівського районного суду від 16.03.2016 у справі №571/1276/14-а було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 39, 50, 54, 37, 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.02.2014 по 06.02.2014 та нараховано доплату в сумі 1583,52 грн. 
Нараховані на виконання рішення Рокитнівського районного суду від 09.10.2014 у справі №571/1276/14-а кошти в сумі 43201,54 грн включено у додаткові відомості на виплату пенсій через установу уповноваженого банку на липень 2019 року. 
Нараховані на виконання рішення Рокитнівського районного суду від 16.03.2016 у справі №571/1276/14-а кошти в сумі 1583,52 грн включено у додаткові відомості на виплату пенсій через установу уповноваженого банку на квітень 2020 року. 
На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 у страві №460/51088/22, окремої ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2024, постанови про відкриття виконавчого провадження Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.12.2023 ВП №3497489 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 19.06.2022 по 31.03.2024 та нараховано доплату в сумі 200 218,00 грн. Виплата пенсії, нарахованої на виконання зазначеного судового рішення, буде проводитися з урахуванням норм Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фону України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821, в межах бюджетних асигнувань. 
У жовтні 2025 року у додаткові відомості на виплату пенсій через установу уповноваженого банку включено кошти на виплату боргу у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень" від 14.07.2025 №821, у загальній сумі 187,35 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі №460/5812/25 зобов`язано ГУ ПФУ провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів з 27.09.2024. 
ГУ ПФУ 17.06.2025 за №700-0802-8/44016 подало апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 у справі № 460/5812/25. 
Станом на дату розгляду запиту постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №460/5812/25 до ГУ ПФУ не надходила.
Інформація про особистий прийом ОСОБА_3 31.03.2025 у журналі особистого прийому громадян громадської приймальні ГУ ПФУ відсутня. 
До відома: призначення та виплата пенсій в ГУ ПФУ проводиться з використанням централізованої підсистеми "Призначення та виплата пенсій", впровадженої в експлуатацію з вересня 2018 року, у зв`язку у із чим відсутні технічні можливості надання довідок про виплату пенсії до зазначеного періоду.
До наведеної відповіді відповідачем долучені сканкопії рішень з електронної справи ОСОБА_1 з 01.01.2024, довідка про розмір призначеної та виплаченої пенсії з 01.09.2018.
ОСОБА_1 не погодився із правомірністю таких дій ГУ ПФУ та звернувся до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами часини 1 статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. 
Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 2 статті 32 Конституції України). 
За приписами частини 3 статті 32 Конституції України кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. 
Право на професійну правничу допомогу та вільний вибір захисника своїх прав гарантоване статтею 59 Конституції України 
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні регламентовані приписами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі – Закон №5076-VI).
За правилами частини 1 статті 20 Закону №5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно із частиною 1 статті 24 Закону №5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.
Частиною 2 статті 24 Закону №5076-VI передбачено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регламентовано приписами Закону України «Про інформацію» (далі - Закон №2657-XII).
Згідно із положеннями статті 5 вказаного Закону кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Як передбачено у статті 11 Закону№2657-XII, інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.
Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 21 Закону №2657-XII інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом (частина 2 статті 21 Закону №2657-XII). 
Закон України «Про захист персональних даних» (далі – Закон № 2297-VI) регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних.
Стаття 2 вказаного Закону містить визначення термінів, що у ньому вживаються, зокрема:
володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом;
згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки;
обробка персональних даних - будь-яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем;
одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у тому числі третя особа;
персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована;
розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця;
суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються;
третя особа - будь-яка особа, за винятком суб`єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.
Відповідно до частини 1 статті 5 Закону №2297-VI об`єктами захисту є персональні дані.
За приписами частини 2 статті 5 Закону №2297-VI персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою.
Згідно із частиною 5 статті 6 Закону №2297-VI обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. 
Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина 6 статті 6 Закону № 2297-VI). 
Суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що за змістом Рішення Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2- рп/2012 інформацією про особисте та сімейне життя особи (персональними даними) є будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у випадку скерування адвокатом запиту на отримання інформації з обмеженим доступом про клієнта, а саме конфіденційної інформації, що містить персональні дані, такий запит має відповідати зазначеним вимогам Законів №5076-VI, №2657-XII, №2297-VI.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин та наведеного правового регулювання суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки до адвокатського запиту від 18.09.2025 адвокатом Боюкою В.В. не було надано згоди ОСОБА_1 на обробку та поширення його персональних даних, то відмова відповідача у наданні таких даних безпосередньо адвокату із цих підстав була правомірною. Водночас суд першої інстанції вірно вказав, що ГУ ПФУ безпідставно не надало запитувану інформацію та документи, які його стосуються, самому ОСОБА_1 , задовольнивши позов у цій частині. 
Оцінюючи висновки суду першої інстанції у частині позовних вимог щодо розгляду ГУ ПФУ запиту адвоката Боюки В.В від 04.11.2025, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Зазначений запит був отриманий відповідачем 04.11.2025 та зареєстрований 04.11.2025 за № 21091/8. 
До вказаного запиту були долучені копії ордеру про правову допомогу ОСОБА_1 від 16.08.2013 року серії ЧК № 16402; ордеру про правову допомогу ОСОБА_1 від 07.03.2023 року серії AI № 1365700; свідоцтва про право на заняття адвокатського діяльністю № 460 від 27.02.2012; доповнення до договору від 31.10.2025, що містило згоду ОСОБА_1 на отримання адвокатом Боюкою В.В. будь-якої інформації щодо нього. 
Таким чином, у відповідача не було застережень, що виникли при розгляді адвокатського запиту від 18.09.2025.
При цьому апеляційний суд погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що адвокатські запити від 18.09.2025 та від 04.11.2025 містили тотожні вимоги щодо отримання інформації та документів, пов`язаних із нарахуванням та виплатою ГУ ПФУ коштів на користь ОСОБА_1 .
У відповідності до матеріалів справи відповідач на вказаний адвокатський запит надав відповідь від 10.11.2025 № 1700-0202-8/84706, яку направив засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією на адресу ОСОБА_1 за вихідним номером відправлення № 1334 (т.1 а.с. 203-204), а також надіслав адвокату ОСОБА_1 10.11.2025 повідомлення на електронну адресу (т. 1 а.с. 202). До вказаної відповіді відповідач долучив сканкопії рішень з електронної справи ОСОБА_1 з 01.01.2024, довідку про розмір призначеної та виплаченої пенсії з 01.09.2018.
При наданні оцінки доводам апелянта про відсутність у відповідача та у матеріалах справи належних переконливих доказів отримання ОСОБА_1 відповіді ГУ ПФУ від 10.11.2025 №1700-0202-8/84706 на адвокатський запит від 04.11.2025 суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, яка зареєстрована у Міністерстві юстиції України 18.08.2015 за № 991/27436, було затверджено Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України (далі – Положення №13-1). 
Відповідно до пункту 1 вказаного Положення воно визначає організаційні засади прийому та обслуговування осіб, які звертаються до територіальних органів Пенсійного фонду України (далі - органи Пенсійного фонду), у тому числі за допомогою засобів технічних засобів електронних комунікацій, відповідно до вимог Законів України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Розділом IV Положення  №13-1 регламентовано питання надання послуг в електронній формі.
При цьому абзацом 8 пункту 10 розділу ІV Положення №13-1 передбачено, що якщо відповідь на звернення містить інформацію з обмеженим доступом, включаючи відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, або інші повідомлені особою відомості для призначення, перерахунку пенсії, допомоги, іншої виплати (далі - пенсія), поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, то така відповідь надсилається через мережу Інтернет у зашифрованому вигляді з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису (у разі надання заявником сертифікату шифрування кваліфікованого електронного підпису заявника, згенерованого будь-яким кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг), або поштовим відправленням за адресою, зазначеною у пенсійній (обліковій) справі одержувача як його місце проживання (місцеперебування), а у разі розбіжностей у повідомлених заявником відомостях про особу з даними пенсійної (облікової) справи або неможливості ідентифікувати особу заявника на адресу електронної пошти заявника надсилається відмова у задоволенні звернення із зазначенням причин такої відмови.
Відтак, оскільки адвокатом Боюкою В.В. не було надано сертифікат шифрування кваліфікованого електронного підпису, згенерований будь-яким кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у ГУ ПФУ не було можливість у встановленому порядку направити відповідну інформацію через систему електронного зв`язку. 
Щодо надіслання відповіді на адвокатський запит від 04.11.2025 відповідачем листом № 1700-0202-8/84706 від 10.11.2025 засобами поштового зв`язку простою кореспонденцією (простим листом) на адресу ОСОБА_1 апеляційний суд виходить із такого.
Без сумніву, приписами частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Водночас частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що покладення процесуальним законом обов`язку доказування правомірності своїх рішень і дій на ГУ ПФУ не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, якщо він заперечує проти доводів відповідача.
Окрім того, на переконання апеляційного суду, при захисті свого порушеного права особа має займати активну процесуальну позицію з метою сприяння швидкому та повному з`ясуванню всіх фактичних обставин справи, які впливають на вирішення спору.
На виконання приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України ГУ ПФУ надало суду наявні у нього докази скерування 10.11.2025 відповіді на вказаний адвокатський засіб за вихідним номером відправлення № 1334 засобами поштового зв`язку (т. 1 а.с. 203-204), та його адвокату Боюці В.В. повідомлення на електронну адресу (т. 1 а.с. 202). 
При цьому слід погодитися із доводами відповідача про те, що виходячи із приписів Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023р. № 1071) оформлення поштової кореспонденції простим листом не передбачає ні опису вкладення (опис вкладення стосується цінних листів, тощо), ні повідомлення про вручення (стосується листів рекомендованих з повідомленням, тощо), а Положення № 13-1 не встановлює обов`язку відповідача направляти відповідь на звернення, яка містить інформацію з обмеженим доступом, включаючи відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру, або інші повідомлені особою відомості для призначення, перерахунку пенсії, допомоги, іншої виплати (далі - пенсія), поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, лише рекомендованим листом чи листом, реєстрованим з оголошеною цінністю, а обов`язок доставити поштову кореспонденцію та відповідальність за неналежне виконання такого обов`язку несе оператор поштового зв`язку, а не пенсійний орган.
Водночас ні позивач, ні його представник адвокат Боюка В.В. не довели перед судом того факту, що відповідні доводи ГУ ПФУ є безпідставними і зазначена кореспонденція не передавалася відповідачем поштовому оператору для відправки засобами поштового зв`язку на адресу позивача. 
Попри те, не містять матеріали справи і будь-яких доказів звернення позивача та його представника адвоката Боюки В.В. до відповідача у порядку здійснення особистого прийому громадян.
Окрім того, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що правова допомога надається адвокатами відповідно до Закону №5076-VI на підставі договору. Позивач ОСОБА_1 уклав відповідний договір від 01.01.2013 із доповненнями до договору від 31.10.2025 про надання правничої допомоги з адвокатом Боюкою В.В. і доказів того, що ГУ ПФУ у будь-який спосіб перешкоджало цьому матеріали справи не містять. 
Разом із тим, у випадку порушення прав адвоката Боюки В.В. при наданні професійної правничої допомоги зі сторони ГУ ПФУ спір виникає саме між цими суб`єктами правовідносин і не є предметом спору, що розглядається, а за правилами частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Окрім того, при наданні оцінки доводам апелянта про пропуск ГУ ПФУ строку надання відзиву на позов апеляційний суд виходить із того, що з урахуванням подачі 25.11.2025 позивачем заяви про зміну предмету позову, яка була прийнята судом ухвалою від 26.11.2025, початок 15-денного строку для подання відповідачем відзиву на позов слід обраховувати з 27.11.2025 і подання такого через систему «Електронний суд» 11.12.2025 було здійснено своєчасно.
Водночас апеляційний суд наголошує на тому, що вказані доводи апелянта не віднесені приписами частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України до таких порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду.
При цьому слід погодитися із судом першої інстанції у тому, що за встановлених фактичних обставин позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому відповідачем моральної шкоди у зазначено у позовній заяві розмірі, наявності причинного зв`язку між такою шкодою і протиправним діянням ГУ ПФУ, а покликання апелянта на системний характер порушень, вразливий стан ОСОБА_1 , неможливість реалізувати та захисти свої права, свободи та інтереси через їх порушення відповідачем, що з урахуванням значного рівня страждань та глибокої внутрішньої душевної травми, значних емоційних потрясінь позивача для нього є смертельно небезпечними апеляційний суд розцінює як голослівні та до уваги не бере. 
При цьому апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень пункту 25 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) у справі «Проніна проти України» (Заява № 63566/00) від 18.07.2006 суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент, а інакше вони не виконують свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції.
Поряд із цим, у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення
У Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №460/19829/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. П. Мандзій  	
Постанова у повному обсязі складена 07 липня 2026 року.