Справа № 127/31270/24
Провадження № 22-ц/801/1642/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Березовська О. А.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	Справа № 127/31270/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Рибчинського В.П., Міхасішина І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2026 року, ухвалене суддею Березовською О.А. в м.Вінниці, повне рішення складено 22 квітня 2026 року, в цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі – ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №1222-9981 від 15 червня 2023 року в розмірі 75 000 грн, з яких: 15 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 60 000 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 червня 2023 року між сторонами за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1222-9981.
Згідно умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту – 15 000 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період – 14 днів; знижена процентна ставка – 2,50 % в день; стандартна процентна ставка – 3,00 % в день. 
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, а тому станом на 11 липня 2024 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 148 950 грн: 15 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 133 950 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 73 950 грн за умовами погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 75 000 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов задоволено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за кредитним договором №1222-9981 від 15 червня 2023 року в розмірі 75 000, 00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом – 15 000, 00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами – 60 000, 00 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422, 40 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
У скарзі зазначає, що висновок суду про укладеність кредитного договору саме відповідачем є помилковим, оскільки суд фактично переклав обов`язок доказування позивача на відповідача. Суд не встановив, кому належав номер телефону, на який нібито надсилались одноразові ідентифікатори, а також не перевірив, чи мала відповідач доступ до банківської картки, чи відкривала рахунок і чи мала доступ до нього. Суд проігнорував обставини справи, пов`язані з наявністю кримінального провадження щодо можливого шахрайського оформлення кредиту на ім`я відповідача та надав цим доказам формальний характер. Внесення відомостей до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України вже свідчить про наявність достатніх даних, що можуть вказувати на ознаки кримінального правопорушення. Судом залишено поза увагою, що відповідач понад десять років постійно проживає на території Італійської Республіки та фактично не перебувала в Україні у період оформлення спірного кредиту. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено обмеження денної процентної ставки у сфері споживчого кредитування, а саме не більше 1% на день. Застосовуючи перехідні положення вказаного закону і вважаючи за можливе застосування процентної ставки у розмірі 1% день суд не врахував, що такий розмір процентів є руйнівним для пересічної особи.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 червня 2023 року між сторонами, як вказано в кредитному договорі, за допомогою веб-сайту позивача, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1222-9981. Договір підписаний від імені ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8388 (а.с.10-15 т.1).
Відповідно до п. 11.1 кредитного договору цей договір та Правила відкриття кредитної лінії разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись умов цього договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним. 
За пунктами 2.1, 2.2 договору кредитодавець відкрив для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.
Відповідно до п. 2.3. кредитного договору для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно з таким розрахунком: дата видачі кредиту – 15 червня 2023 року, останній календарний день першого базового періоду – 28 червня 2023 року, сума кредиту – 15 000, 00 грн, нараховані проценти за користування кредитом – 5 250, 00 грн, разом до сплати – 20 250, 00 грн.
Згідно з п. 4.1 договору загальний розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 15 000, 00 грн. Дата надання/видачі кредиту 15 червня 2023 року.
Відповідно до пунктів 4. 3., 4.4., 4.5. тип процентної ставки за користування кредитом-фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредиту, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі, може надаватися можливість скористатись кредитом за зниженою процентною ставкою. Базовий період складає 14 календарних днів. Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати не пізніше останнього дня кожного базового періоду.
Пунктами 4.6, 4.8. передбачено, що стандартна процента ставка становить 3,00 % за кожен день користувався кредитом. Строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту нарахування кредиту. Дата повернення (виплати) кредиту 09 квітня 2024 року. Строк договору є рівним строку кредитування.
Відповідно до п. 8.5. договору у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом, до настання дати закінчення строку кредитування , визначеного п.4.8. даного договору.
Відповідно до п. 10.1. розділу 10 «Програма лояльності» пільгова процентна ставка становить 2, 50% за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. 
В Розділі 12 кредитного договору вказаний номер особистого електронного платіжного засобу позичальника: НОМЕР_1 .
На підтвердження вимог за кредитним договором позивачем також надані Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №69-П від 23 листопада 2022 року, Паспорт споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1222-9981 (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України розрахований за умови сплати платежів кожні 14 днів в сумі 6 300, 00 грн (проценти за користування кредитом), та сплати 09 квітня 2024 року – 17 700, 00 грн, які включають 15 000, 00 грн – суму кредиту та 2 700, 00 грн – проценти за користування кредитом, всього в розрахунковому періоді 300 днів, проценти за користування кредитом нараховані в сумі 135 000, 00 грн, реальна річна процентна ставка – 1 139 965, 00 %, загальна вартість кредиту – 150 000, 00 грн. Паспорт споживчого кредиту та таблиця також підписані позичальником вказаним електронним підписом (а. с16-22, 23-24, 25-26 т.1). 
Згідно з листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підписаним 12 липня 2024 року, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LigPay на підставі договору №4010 від 02 грудня 2019 року здійснено платіж №2327043444 від 15 червня 2023 року у сумі 15 000, 00 грн на номер платіжної карти НОМЕР_1 за договором №1222-9981 (а.с.27-34 т.1).
Вказані обставини також підтверджуються довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1222-9981 від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 через платіжну систему LigPay, платіж №2327043444 від 15 червня 2023 року на картку НОМЕР_1 в сумі 15 000,00 грн (а с.35 т.1).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1222-9981 від 15 червня 2023 року, станом на 10 липня 2024 року, наданим позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем становить 148 950, 00 грн, з яких: 15 000, 00 грн - сума основного боргу, 133 950, 00 грн - залишок відсотків. Платежі в розрахунку не вказані.
Проценти нараховані за період з 15 червня 2023 року по 09 квітня 2024 року включно. В період з 15 червня 2023 року по 28 червня 2023 року проценти нараховані в сумі 375,00 грн (2,50%) щоденно, з 29 червня 2023 року по 09 квітня 2024 року проценти нараховані в сумі 450, 00 грн (3,00%) щоденно (а.с.36-38 т.1). 
Позивачем була застосована до позичальника програма лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яка передбачена Правилами акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», яка затверджена наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №96-П від 26 грудня 2023 року (а.с.39-43 т.1), а саме часткове списання заборгованості за нарахованими процентами.
З відповіді Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області від 20 березня 2024 року вих. №П-345/200-2024 на адвокатський запит адвоката Покоєвича А. вбачається, що слідчий СВ Вінницького РУП лейтенант поліції Червінський В. повідомляє, що заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України від 13 лютого 2024 року, зареєстрована в журналі реєстрації звернень громадян Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за №П-345 від 20 лютого 2024 року. За результатами розгляду заяви, було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12024020010000449 ч. 4 ст. 190 КК України, встановлено, що для забезпечення всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, проводяться необхідні слідчі дії, які наразі перебувають на виконанні (а.с.79 т.1).
З Моніторингу дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» при укладенні кредитного договору №1222-9981 від 15 червня 2023 року слідує, що між товариством та ОСОБА_1 15 червня 2023 року о 14:20:34 було здійснено вхід на сайт кредитодавця, послідовно здійснювались такі дії: ідентифікація в інформаційно-телекомунікаційній системі (вхід до особистого кабінету), створення заявки, повідомлення про прийняте рішення (надсилання смс про схвалення заявки) на телефон НОМЕР_2 товариством, повідомлення про схвалене рішення (надсилання емейлу про схвалення заявки) на alivasa60@gmail.com товариством, розміщення договору (оферти) в інформаційно-телекомунікаційній системі (розміщення договору (оферти) в особовому кабінеті клієнта) товариством, ознайомлення з офертою (підтвердження ознайомлення з офертою обрання опції «Приймаю»), формування одноразового ідентифікатора (відправка смс з одноразовим ідентифікатором для підписання) товариством, сформоване електронне повідомлення про прийняття пропозиції (у особистому кабінеті клієнта сформовано електронне повідомлення про прийняття (акцепт)) товариством, введення одноразового ідентифікатора (підписання електронного повідомлення про прийняття пропозиції (акцепт), повідомлення (підтвердження) про укладення договору в особистому кабінеті товариством, 14:32:01 надання послуги (перерахування коштів) товариством, 14:32:01 повідомлення (підтвердження) про укладення договору та надання послуги (відправка в емейл примірника договору) товариством (а.с.196 т.1).
Листом від 06 листопада 2025 року №20.1.0.0.0/7-251028/62554-БТ АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повідомляє, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ). По цьому рахунку 15 червня 2023 року було зарахування коштів в сумі 15 000 грн. У додатку до листа банком надано виписку по рахунку НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), з якої вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на картку НОМЕР_3 здійснений переказ коштів в сумі 15 000 грн. Коментар: Viplata zaima Creditkasa. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 2327043444. В цей же день здійснена операція зі зняття готівки в сумі 20 000 грн, залишок після операції 6 799, 91 грн (а.с.52-53 т.1).
У зв`язку із прийняттям позивачем (кредитодавцем) рішення про можливість застосування до відповідача (позичальника) Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 75 000 грн: 15 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом; 60 000 грн – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Відтак, «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить стягнути з ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 75 000 грн.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України ««Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні у матеріалах справи докази встановив, що сторонами був укладений споживчий кредитний договір в електронній формі, узгоджено його істотні умови, позивач надав кредит, відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, допустив прострочення сплати процентів і кредитодавець скористався своїм правом вимагати повернення простроченої заборгованості за кредитом та процентів за весь час користування кредитом.
А відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про те, що висновок суду про укладенінсть кредитного договору саме відповідачем є помилковим, оскільки суд фактично переклав обов`язок доказування позивача на відповідача. 
Обґрунтовуючи свою позицію в цій частині ОСОБА_1 посилалась на те, що суд першої інстанції: не встановив, кому належав номер телефону, на який нібито надсилались одноразові ідентифікатори; не перевірив, чи мала відповідач доступ до банківської картки, чи відкривала рахунок і чи мала доступ до нього; проігнорував обставини справи, пов`язані з наявністю кримінального провадження щодо можливого шахрайського оформлення кредиту на ім`я відповідача та надав цим доказам формальну оцінку; залишив поза увагою, що внесення відомостей до ЄРДР відповідно до ст. 214 КПК України вже свідчить про наявність достатніх даних, що можуть вказувати на ознаки кримінального правопорушення; проігнорував те, що відповідач понад десять років постійно проживає на території Італійської Республіки та фактично не перебувала в Україні у період оформлення спірного кредиту.
Вказані доводи лягли і в основу заперечень відзиву на позов.
Суд першої інстанції відхилив позицію ОСОБА_1 в цій частинні через недоведеність вказаних обставин належними, допустимими та достатніми доказами. 
Суд встановив, що заява про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України була подана відповідачкою 13 лютого 2024 року, тобто майже через вісім місяців після вчинення, як стверджує відповідачка, шахрайських дій щодо неї. З відповіді вбачається, що за результатами розгляду заяви було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань кримінальне провадження за №12024020010000449, однак з відповіді не вбачається в зв`язку з якими протиправними діями було внесено відомості до реєстру, в ньому відсутній виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення щодо відповідачки, про які вона стверджує суду і які пов`язані з фактом одержання спірного кредиту. 
Крім того, відповідачка не надала суду доказів, які б свідчили б про те, що вона повідомила кредитодавця про вчинення шахрайських операцій щодо неї, про укладення іншими особами від її імені кредитного договору, про одержання ними коштів тощо. Кримінальне провадження за заявою відповідача було розпочато два роки тому і жодної інформації щодо результатів розслідування суду не надано, як і відсутні докази, що підтверджують твердження відповідача про те, що кримінальне провадження триває.
Тобто суд навів мотиви щодо неврахування факту наявності, як стверджує відповідач, кримінального провадження, і вказані висновки скаржником жодним чином не спростовані.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі знову ж наводить ті самі доводи, не зважаючи на мотиви висновків суду першої інстанції.
Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги з приводу не встановлення судом особи, якій належить номер телефону, на який нібито надсилались одноразові ідентифікатори, не перевіривки факту доступу відповідача до банківської картки, та відкриття рахунку.
Стверджуючи про вказані обставини, ОСОБА_1 клопотань про витребування інформації щодо належності номеру телефону, місця його знаходження в момент укладення кредитного договору не заявляла.
Твердження ОСОБА_1 про проживання її за кордоном та відсутність її в Україні станом на дату укладення кредитного договору взагалі не заслуговують на увагу, оскільки є голослівними.
Суд встановив, що на ім`я ОСОБА_1 було відкрито картку № НОМЕР_3 і що на вказану картку 15 червня 2023 року відбулося зарахування коштів в розмірі 15 000 гривень.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на підтвердження викладених у позові обставин надало усі наявні у нього докази, які підтверджували факт укладення кредиту, надання кредитних коштів відповідачу та розмір наявної заборгованості.
У разі заперечень щодо викладених у позовній заяві обставин та поданих доказів саме відповідач повинен був надати докази на їх спростування.
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15).
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року справі №129/1033/13-ц.
Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.
Отже, апеляційний суд вважає, що подані позивачем докази у сукупності підтверджують як факт укладання договору, так і подальше отримання відповідачем грошових коштів, а відтак, виходячи з обставин даної справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Не зрозумілим є, чому саме суд першої інстанції повинен був витребовувати (збирати), про що стверджує скаржник, докази на підтвердження (чи спростування) позиції відповідача.
За положеннями Цивільного процесуального законодавства України, суд не має права самостійно збирати докази, оскільки це порушує принцип змагальності сторін. Докази повинні подавати учасники процесу, виняток становить лише випадки, за яких сторона не може самостійно їх надати.
Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено обмеження денної процентної ставки у сфері споживчого кредитування, а саме не більше 1% на день. Суд не врахував, що застосований позивачем розмір процентів є руйнівним для пересічної особи.
Суд першої інстанції при перевірці розрахунку заборгованості врахував, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Також Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, який передбачає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2, 5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Цей закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Судом першої інстанції встановлено, що визначена в укладеному сторонами 15 червня 2023 року кредитному договорі процентна ставка не суперечила положенням вказаного вище Закону, який, в свою чергу, не має зворотної дії в часі щодо правовідносин, які виникли до набрання ним чинності. 
Фактично, ОСОБА_1 не погоджується із розміром процентної ставки, вважаючи, що вона є занадто великою.
Разом з тим, вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін. Нарахування процентів за користування кредитом є правомірним, узгоджується з умовами укладеного договору позики і здійснювалося в межах погодженого сторонами строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Головуючий Т.Б. Сало 

Судді В.П. Рибчинський

І.В. Міхасішин