КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року Київ № 757/28662/24-а
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Державної міграційної служби України, Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області 
про визнання протиправною позицію та зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
I. Зміст позовних вимог
До Печерського районного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Державної міграційної служби України (далі - відповідач 1), Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (далі - відповідач - 2), у якому просив суд:
- визнати протиправною позицію ДМС України, територіальних органів ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерського відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у запереченні права людини самостійно, відповідно до переконань та власної волі, без рішення суду, подавати заяву на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ;
- зобов`язати ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області оформити та видати на ім`я персони ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, без передачі будь-яких даних про персону до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру;
- зобов`язати ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області її територіальні органи у подальшому здійснювати паспортний облік персони ОСОБА_1 згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, а саме - виключно за прізвищем, іменем та по батькові (статті 28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації;
- зобов`язати ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийняти заяву на обмін паспорта в довільній формі, відповідно до публічної інформації на сайті;
- зобов`язати ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області внести в паспорт додаткову інформацію, про те, що власник паспорта через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган;
- зобов`язати ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надати всі наявні відомості, які є у володінні та розпорядженні, про персону ОСОБА_1 , та які стосуються персони ОСОБА_1 у копіях в паперовій формі, завірених належним, але не цифровим, способом.
II. Позиція позивача та заперечення відповідача
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачами всупереч вимогам чинного законодавства, безпідставно відмовлено в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, у зв`язку досягненням позивачем 25-річного віку та необхідністю вклеювання фотокартки, відмовою від передач будь-яких даних про позивача до Єдиного державного демографічного реєстру, та те, що оформлення паспорта у формі ID-картки не відповідає його внутрішній волі та волевиявленню.
У зв`язку із цим позивач звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та Печерського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із відповідною заявою, однак отримала відмову в оформленні паспорта громадянина України у формі паспортної книжки.
Уважає, що право особи на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки передбачено вимогами чинного законодавства, а саме – Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. 
Крім того, позивач посилався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі № 806/3265/17, яка підлягає обов`язковому врахуванню у спірних правовідносинах.
Відповідачі правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 27.06.2024 адміністративну справу направлено для розгляду за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду. 
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
Із урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Зі змісту позовної заяви слідує, що до дня свого 25-річчя ОСОБА_1 з`ясував, що оформленням паспортів та іншими діями з паспортами займається Державна міграційна служба України та її територіальні органи, зокрема Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області та Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області.
У зв`язку з досягненням 25-річного віку позивач звернувся до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та Печерського відділу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із заявою, у якій просив провести вклеювання фотографії до паспорта громадянина України. До заяви долучив паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Печерським РВ ГУ ДМС України в місті Києві 15.06.2015 та дві фотокартки розміром 3,5х4,5. Повідомив, що заява створена у довільній формі, за відсутності затвердженого законодавством бланку, на підставі інформації викладеної на офіційному сайті Державної міграційної служби України. Названа заява не містить дати та підпису заявника.
У матеріалах справи міститься аналогічна заява, проте із датою від 28.05.2024 та підписом позивача, з відміткою про реєстрацію її Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області від 28.05.2024 № К-92/6/8030-24
Крім того, позивач засобами електронної пошти звертався до ДМС України та її територіальних органів із пропозиціями, у т.ч. й досудового врегулювання, та повідомленнями до раніше поданих пропозицій, про вирішення спірного питання щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки з вклеюванням до нього фото по досягненню 25-річного віку 
За результатами розгляду звернення від 13.05.2024, Державна міграційна служба України листом «Про розгляд звернень» від 06.06.2024 № К-4758-24/6.1/3304-24 повідомила про відсутність правових підстав для оформлення паспорта громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року без відповідного рішення суду.
Вважаючи відмову у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.
V. Норми права, які застосував суд
Згідно із частиною другою статті 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Частиною першою статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України, зокрема визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.
За нормами пункту 1 частини першої статті 5 Закону України від 18.01.2001 № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ), документом, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.
Пунктами 2, 3 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (далі – Положення № 2503-XII) визначено, що паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Пунктом 13 Положення № 2503-XII передбачено, що для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.
Згідно з пунктом 15 Положення № 2503-XII, для вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку подаються паспорт і дві фотокартки зазначеного розміру.
Відповідно до пункту 18 Положення № 2503-XII, для одержання, обміну паспорта і вклеювання до нього нових фотокарток громадянин подає документи і фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку або зміни (переміни) прізвища, імені чи по батькові, встановлення розбіжностей у записах або непридатності паспорта для користування.
06.12.2012 набрав чинності Закону України від 20.11.2012 № 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі – Закон № 5492-VI), яким визначено правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 5492-VI, суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Частиною першою статті 4 Закону № 5492-VI встановлено, що Єдиний державний демографічний реєстр – це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.
За змістом частини першої статті 10 Закону № 5492-VI, внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, оформлення якого передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, є паспорт громадянина України.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій. Посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідчення водія не містять безконтактного електронного носія.
Частиною четвертою статті 13 Закону № 5492-VI передбачено, що особам гарантується право на відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України. Таке право реалізується шляхом подання заяви відповідному уповноваженому суб`єкту про внесення або відмову від внесення відцифрованих відбитків пальців рук особи до безконтактного електронного носія.
Згідно із частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 14 Закону № 5492-VI, форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Частиною першою статті 16 Закону № 5492-VI, передбачено, що оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.
Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 21 Закону № 5492-VI, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Згідно із частиною сьомою статті 21 Закону № 5492-VI, до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово «відмова».
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, затверджено зразок бланка, технічного опису та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.
Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745) (далі - Порядок № 302), паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.
Обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток (підпункт 6 пункт 6 Порядку № 302).
Підпунктом 1 пункту 7 Порядку № 302 установлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктом 14 Порядку № 302 закріплено перелік інформації про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, яка вноситься до заяви-анкети, а також документи, які подає заявник для оформлення паспорта.
За змістом пунктів 19, 21 Порядку № 302, документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються до центрів надання адміністративних послуг, державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, і його відокремлених підрозділів (далі - уповноважені суб`єкти), територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. До територіального органу ДМС документи подаються лише в разі оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта, який було оформлено із застосуванням засобів Реєстру.
У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта або обміну паспорта зразка 1994 року за бажанням), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).
Згідно з пунктом 32 Порядку № 302, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС не пізніше наступного дня після надходження до розгляду документів перевіряє повноту поданих заявником документів, зазначених у пунктах 35, 46 і 69 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства.
Відповідно до пункту 100 Порядку № 302, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо: 1) особа не є громадянином України; 2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання); 3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію; 4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта; 5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта; 6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.
Крім того, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 затверджений Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 (далі - Тимчасовий порядок № 620/33591).
Пункт 1 розділу I «Загальні положення» Тимчасового порядку № 456 визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.
Згідно з розділом V «Уклеювання фотокарток» Тимчасового порядку № 456, третя і п`ята сторінки паспорта передбачені для вклеювання в паспорт додаткових фотокарток при досягненні особою віку 25 або 45 років.
Для вклеювання фотокартки при досягненні віку 25 або 45 років особи, на ім`я якої оформлений паспорт, протягом 30 календарних днів заявник подає працівнику територіального підрозділу заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток за формою згідно з додатком 4 до цього Тимчасового порядку.
У разі подання заяви та документів через центр надання адміністративних послуг адміністратор центру надання адміністративних послуг передає прийняті заяву та документи до відповідного територіального підрозділу ДМС.
Для вклеювання фотокартки при досягненні відповідного віку особа після спливу тридцятиденного строку заявник подає працівнику територіального підрозділу за місцем проживання заяву про вклеювання фотокартки, паспорт і дві фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см із зображенням, яке відповідає досягнутому нею віку, та відповідне рішення суду. Облік заяв про вклеювання фотокартки здійснюється в журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.
У разі подання паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи.
Наявність підстав для вклеювання фотокартки при досягненні особою відповідного віку та подана заявником інформація перевіряються уповноваженою особою територіального підрозділу ДМС, яка за своїми службовими обов`язками відповідає за оформлення та видачу паспорта, за даними відомчої інформаційної системи ДМС, Книгою обліку та з урахуванням вимог пунктів 4 та 5 розділу VI цього Тимчасового порядку.
У разі подання паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, картотеки заяв про видачу паспорта якого не збереглися, працівник територіального підрозділу ДМС надсилає засобами поштового або фельд`єгерського зв`язку запити до органів державної влади відповідно до абзаців першого та другого пункту 43 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03. 2015 № 302.
Вклеювання до паспорта фотокартки при досягненні особою віку 25 і 45 років здійснюється у строки, встановлені законодавством.
За потреби проведення додаткової перевірки інформації, поданої заявником, строк вклеювання фотокартки продовжується не більше ніж на 30 календарних днів, про що інформується заявник у письмовій формі.
У разі подання особою паспорта, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, картотеки заяв про видачу паспорта якого не збереглися, та одночасного надання нею документів, що посвідчують її особу та підтверджують громадянство України, оформлення яких здійснювалося із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, або стосовно якої у відомчій інформаційній системі ДМС міститься інформація, що дозволяє ідентифікувати особу, вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України здійснюється працівниками територіального підрозділу ДМС у день звернення.
Рішення про вклеювання фотокартки до паспорта приймається територіальним підрозділом ДМС за результатами проведених перевірок.
Надані фотокартки порівнюються із зовнішністю особи та фотокартками, які вже вклеєні на відповідні сторінки паспорта, після чого одна фотокартка вклеюється в паспорт, а інша - у заяву у спеціально відведені для цього місця.
Перед уклеюванням фотокартки в паспорт у нижній частині рамки, яка визначена як місце для вклеювання фотокартки в паспорті та заяві, зазначаються прізвище та ініціали особи, на ім`я якої оформлено паспорт.
На четверту та шосту сторінки паспорта вноситься запис про орган, яким здійснюється вклеювання фотокарток у паспорт, та ставиться підпис посадової особи, який скріплюється гербовою печаткою. Після перевірки фотокартка, уклеєна до паспорта, скріплюється рельєфним відбитком печатки. Номери гербової печатки та рельєфного відбитка печатки мають збігатися. Відповідний запис вноситься також на зворотний бік заяви.
Якщо фотокартка вклеюється в територіальному підрозділі ДМС, який видав особі паспорт, уклеювання здійснюється одночасно і в паспорт, і в заяву.
Якщо паспорт видавався іншим територіальним підрозділом ДМС, повідомлення про вклеювання фотокартки у паспорт у зв`язку з досягненням особою віку 25 або 45 років надсилається до територіального підрозділу ДМС за місцем видачі паспорта із долученням до нього другої фотокартки, на зворотному боці якої зазначаються прізвище та ініціали особи. Дата і номер повідомлення зазначаються у журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.
Не пізніше наступного дня після надходження повідомлення про вклеювання фотокартки до паспорта долучена до нього фотокартка вклеюється у відповідну заяву з обов`язковою перевіркою тотожності зображення із зображенням на фотокартках, уклеєних у заяву.
Якщо під час порівняння фотокарток не буде встановлено тотожність особи або виявиться невідповідність даних про особу, на ім`я якої оформлено паспорт, зазначених у повідомленні, та даних, зазначених у заяві, фотокопії заяви та повідомлення надсилаються до територіального підрозділу ДМС, який здійснював уклеювання фотокартки, для з`ясування причин виявлених розбіжностей та вжиття відповідних заходів.
Про результати проведеної роботи обов`язково повідомляється територіальний підрозділ ДМС за місцем видачі паспорта.
Повідомлення про вклеювання фотокартки у паспорт у зв`язку з досягненням особою віку 25 або 45 років не надсилається до територіального підрозділу ДМС за місцем видачі паспорта, а фотокартка не вклеюється до заяви, якщо така заява зафіксована у вигляді електронних даних та зберігається у визначеному ДМС територіальному органі ДМС / структурному підрозділі апарату ДМС. Заява про вклеювання фотокартки разом з фотокарткою та відповідні сторінки паспорта з вклеєною фотокарткою із записами, передбаченими абзацом четвертим пункту 5 цього розділу, долучаються до заяви, зафіксованої у вигляді електронних даних. Дата долучення інформації зазначається у журналі реєстрації заяв про вклеювання фотокарток.
VI. Оцінка суду
Аналізуючи викладені норми законодавства, суд зазначає, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.
Указане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.11.2018 у справі № 820/3327/16, від 29.11.2019 у справі № 260/1414/18, від 21.08.2020 у справі № 260/99/19, від 10.12.2020 у справі № 240/575/20, від 08.06.2023 у справі № 380/5977/21.
Втім, системний аналіз названих нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що чинним законодавством України передбачено вклеювання до паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки нових фотокарток при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку, при цьому, для вклеювання до паспорта нових фотокарток при досягненні громадянином вказаного віку необхідно подати паспорт і дві фотокартки не пізніш як через місяць після досягнення відповідного віку.
Отже, чинне законодавство пов`язує можливість вклеювання нової фотокартки до паспорта громадянина України зразка 1994 року з дотриманням особою визначеного строку звернення. У разі його пропуску законодавством передбачено інший механізм документування особи обмін паспорта на паспорт громадянина України у формі картки.
Судом установлено, що позивач із заявою про вклеювання фотокартки звернувся 28.05.2024 (а.с. 44), втім чи було ним дотримано місячний строк після досягнення 25-річного віку, судом не встановлено, оскільки позивачем ця інформація не зазначена, копії паспорта серії НОМЕР_1 не надано, інформація про дату народження позивача – відсутня у матеріалах справи.
За таких обставин відсутні підстави стверджувати протиправність дій відповідача під час розгляду заяви про уклеювання фотографії до паспорта позивача.
Суд також відхиляє посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17 із тих підстав, що у зазначеній справі предметом судового розгляду були правовідносини щодо відмови особі в оформленні паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з її незгодою на обробку персональних даних та внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.
Натомість у цій справі спір виник у зв`язку з відмовою в уклеюванні фотокартки до вже наявного паспорта громадянина України зразка 1994 року.
Отже, обставини цієї справи не відповідають ознакам типової справи, визначеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №806/3265/17, а тому наведені у ній правові висновки не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Інші доводи позивача висновків суду не спростовують, оскільки не змінюють встановленої судом обставини щодо строку звернення для вклеювання фотокартки до паспорта громадянина України зразка 1994 року, за відсутності інформації про дату народження позивача, що унеможливлює встановити дотримання місячного строку для вирішення спірного питання.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною позицію ДМС України, територіальних органів ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерського відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у запереченні права людини самостійно, відповідно до переконань та власної волі, без рішення суду, подавати заяву на отримання паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, суд зазначає, що під час розгляду справи судом не встановлено обставин, відповідно до яких відповідачі перешкоджали будь-яким способом у зверненні позивача із відповідною заявою встановленої Міністерством внутрішніх справ України форми для вирішення спірного питання.
Крім того, у зв`язку зі встановленими під час розгляду справи обставинами, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги про: зобов`язання ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області її територіальні органи у подальшому здійснювати паспортний облік персони ОСОБА_1 згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, а саме - виключно за прізвищем, іменем та по батькові (статті 28, 294, 296 Цивільного кодексу України), роком народження та місцем реєстрації; оформлення і видачу на ім`я персони ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, без передачі будь-яких даних про персону до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номера запису в Реєстрі та без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру; прийняття заяви на обмін паспорта в довільній формі, відповідно до публічної інформації на сайті.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області внести в паспорт додаткову інформацію, про те, що власник паспорта через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган, суд уважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки не було предметом розгляду заяви (звернень) позивача до відповідачів внесення до паспорта громадянина України у формі книжечки додаткової інформацію, про те, що власник паспорта через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний контролюючий орган.
Крім того, судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено, що позивач в установленому законом порядку відмовився від реєстраційного номера облікової картки платника податків, та відповідним компетентним органом встановлено факт такої відмови.
Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, у задоволенні вимог у цій частині слід відмовити.
Щодо позовних вимог про зобов`язання ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надати всі наявні відомості, які є у володінні та розпорядженні, про персону ОСОБА_1 , та які стосуються персони ОСОБА_1 у копіях в паперовій формі, завірених належним, але не цифровим, способом, суд зазначає, що не є предметом цього спору відмова суб`єкта владних повноважень в наданні позивачу запитуваної інформації.
Натомість, судом не встановлено, а позивачем документально не доведено і не підтверджено, що він звертався з відповідною заявою до ДМС України, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та Печерського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області з проханням надати всі наявні відомості, які є у володінні та розпорядженні, про персону ОСОБА_1 , та які стосуються персони ОСОБА_1 у копіях в паперовій формі, завірених належним, але не цифровим, способом.
Щодо позовних вимог до Печерського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, суд уважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, з огляду на таке.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
За весь час перебування справи у провадженні суду, позивач не звертався із заявами (клопотаннями) про зміну предмета позову та/або залучення до участі у справі в якості співвідповідача Печерського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, що виключає можливість застосування положень частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Разом із тим, норми частини четвертої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України покладають на суд саме право, а не обов`язок щодо залучення до участі у справі другого відповідача.
Як видно з позовної заяви, у якості відповідачів за цим позовом позивачем визначено виключно Державну міграційну службу України та Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, тоді як Печерський відділ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не є відповідачем за цим позовом. 
Із урахуванням викладеного, відсутні підстави для задоволення позовних вимог до Печерського відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області як суб`єкта владних повноважень, який не є відповідачем за цим позовом.
VII. Висновок суду
Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.
VIІI. Розподіл судових витрат
Оскільки у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.