Справа № 361/9412/23
Провадження № 2/361/1763/24 

Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
13.07.26

13 липня 2026 р.  м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Писанець Н.В.,
при секретарі - Михальова М.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - Шевченко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари у загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Шевченко Ксенія Михайлівна до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області знаходилась вищевказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог, представником позивача зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила сина - ОСОБА_3 , з яким мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація народження дитини була проведена на підставі вимог ст.. 135 Сімейного кодексу України. Відповідач ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини, який визнав та продовжує визнавати себе батьком дитини, однак, не побажав подати заяву до РАЦСу про визнання батьківства, він інколи приходить до сина, проводить з ним час, дарить подарунки, однак, регулярної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи наведене, просить суд визнати ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 13.11.2023р. у справі було відкрито загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання. 
Ухвалою суду від 11.04.2024р. у справі було призначено судову медичну генетичну експертизу за клопотанням представника позивача, провадження у справі зупинено.
Ухвалою суду від 26.09.2024р. у справі було поновлено провадження, а матеріали справи повернуті з експертного закладу без виконання, оскільки незважаючи на неодноразові призначення дати відбору зразків крові, сторони у справі не з`явились.
Після чого, ухвалою суду від 10.12.2024р. у справі було призначено судову медичну генетичну експертизу за клопотанням представника позивача, провадження у справі зупинено.
Матеріали справи 21.03.2025р. були повернуті з експертного закладу без виконання, оскільки незважаючи на неодноразові призначення дати відбору зразків крові, ОСОБА_2 на відбір зразка крові не з`явився.
На підставі розпорядження керівника апарату Броварського міськрайонного суду Київської області №120 від 31.03.2025р., було проведено повторний автоматизований розподіл справи між суддями, та ухвалою судді Писанець Н.В. від 25.06.2025р. справу було прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.
07.04.2026р. представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог, за змістом якої, окрім вимоги про визнання батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 , представником позивача висловлено вимогу про стягнення з нього на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його доходу, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 16.04.2026р. у справі було закрито підготовче судове засідання та призначено до розгляду по суті на 01.06.2026р.
Присутні у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шевченко К.М. підтримали збільшені позовні вимоги, дали пояснення аналогічні змісту позовної заяви.
Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_4 зазначила про обізнаність щодо факту знайомства позивача та відповідача у 2013 році, після цього вони зустрічались та ОСОБА_1 завагітніла. До неї у лікарню приходив ОСОБА_2 , у подальшому визнавав сина ОСОБА_5 своєю дитиною, кликав його сином, дарував подарунки. Їх спілкування продовжується й до теперішнього часу, вона чує їх розмови, оскільки дитина ОСОБА_5 приходить до неї у гості та розмовляє з ОСОБА_2 на гучномовці у телефоні, який він йому нещодавно подарував. 
Сповіщений про час та дату розгляду справи належним чином відповідач ОСОБА_2 до зали суду не з`явився. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, її представника та свідка суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 , зареєстрованого Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №794. 
Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 07.02.2018р., до актового запису про народження ОСОБА_1 були записані відомості про батька на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. 
Відповідно до статті 135 СК України при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.
Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.
Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).
В третьому абзаці п.13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи; тлумачення норм ст.130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства; підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (ст. 128 СК України); доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Наявними матеріалами справи та поясненнями позивача та свідка підтверджується, що сторони мали стосунки протягом тривалого часу та мають спільну дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стаття 183 Сімейного кодексу передбачає можливість стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України).
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідач є працюючою людиною, не має на утриманні інших осіб і має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини.
В теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін та дитини, з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13.10.2023 року і до повноліття дитини.
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та стягнення аліментів на утримання дитину.
Встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого в разі набрання чинності, воно стане підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану змін до актового запису №794 від 22 червня 2016 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, а саме: в графі відомості про батька: замість « ОСОБА_6 » зазначити «громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ». 
Керуючись ст. ст. 141, 142, 206, 256, 264, 265 ЦПК України, 128, 180,182 та 183 СК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 , у інтересах якої діє адвокат Шевченко Ксенія Михайлівна до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частки всіх видів його доходу, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. 

Суддя Писанець Н.В.