Справа № 739/2473/25 	Головуючий у 1 інстанції Чепурко В. В. 	
Провадження № 33/4823/287/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Салай Г.А., 
за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника Борсуківської К.О. (в режимі відеоконференції), 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Борсуківської К.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2026 року, 

У С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП, 

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн 60 коп.

Місцевим судом установлено, що 22.11.2025 року о 00 год 19 хв ОСОБА_1 в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області по вул. Шевченка, біля будинку №23, керувала автомобілем “BMW 320D”, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6820, проба позитивна 1.86 проміле, чим порушила вимоги пункту 2.9 ПДР.

Не погодившись із рішенням суду, захисник подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд не виконав свої безпосередні функції щодо повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, та обрав обвинувальну позицію щодо ОСОБА_1 . На думку захисту, поліцейським порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09.11.2015, зокрема, озвучено лише одну ознаку алкогольного сп`яніння. Звертає увагу на поведінку ОСОБА_1 , яка вела себе адекватно, а її розмова була спокійною і відповідала характеру подій. Вважає, що зазначені поліцейськими у фабулі протоколу ознаки алкогольного сп`яніння, які не були озвучені водію на місці зупинки, позбавляють особу, яка притягається юдо адміністративної відповідальності, здійснювати ефективний захист своїх прав. Вказує, що ОСОБА_1 не роз`яснено про можливість отримати для огляду сертифікат відповідності вимірювальної техніки, або свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Зазначає, що перед продуттям приладу Алкотест 6820 поліцейськими не було здійснено контрольний забір повітря, чим порушено вимоги інструкції з експлуатації приладу. Вважає, що наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними та допустимим і такими, що узгоджуються із стандартом доказування “поза розумним сумнівом”.

Також до матеріалів справи долучено клопотання захисника К. Борсуківської про призначення адміністративного стягнення з урахуванням індивідуалізації, в якому просить, що у разі визнання ОСОБА_1 винуватою в інкримінованому діянні застосувати аналогію закону, а саме ст. 69 КК України і не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік. Зазначає, що транспортний засіб та право керування ним об`єктивно потрібні підзахисній для виконання свого громадського обов`язку, продовження її діяльності як фізичної особи підприємця та для фінансового забезпечення своєї родини.

Вислухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити із викладених підстав, перевіривши її доводи, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 520067 від 22.11.2025 водій ОСОБА_1 22.11.2025 о 00 год 19 хв в м. Новгороді-Сіверському Чернігівської області по вул. Шевченка, біля будинку №23, керувала автомобілем “BMW 320D”, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Алкотест Драгер 6820, проба позитивна 1.86 проміле. Який вона власноруч підписала (а.с. 2).
Відповідно до роздруківки результату тесту, виконаного технічним приладом “Драгер 6820”, у ОСОБА_1 було встановлено алкогольне сп`яніння з показником 1,86 %о, яку вона власноруч підписала.(а.с. 3).
Згідно із Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з ротової порожнини, поведінка, що не відповідає обстановці, огляд проводився за допомогою приладу “Драгер”, де результат становив 1,86 %о (а.с. 3).
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
На відеозаписі події об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративного правопорушення та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. 
Із цього відеозапису видно як було зупинено автомобіль під керуванням ОСОБА_1 .. При спілкуванні поліцейський повідомляє про підозру про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, адже від неї відчутний різкий запах алкоголю з порожнини рота. На запитання поліцейського чи вживала алкоголь водій, остання відповіла, що “випила бокал вина”, поліцейський пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу “Драгер”, на що водій погодилася пройти огляд на місці, їй було роз`яснено правила продуття приладу, де у останньої при огляді було установлено алкогольне сп`яніння з показником 1,86 проміле, поліцейський роз`яснює допустиму норму у 0,2 проміле та те, що у разі незгоди з показником приладу водія буде доставлено до лікаря-нарколога, водій з результатом погодилася. Поліцейський повідомляє про складання протоколу стосовно нього за ч. 1 ст. 130 п. 2.9 а) ПДР, ознайомлює з правами та обов`язками, та відстороняє водія від керування транспортним засобом. Поліцейський ознайомлює із змістом протоколу, водій підписує протокол та інші матеріали на камеру. Будь-яких заперечень чи нарікань з боку водія не надходило.

Отже, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт її керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
На відеозаписі зафіксовані дії працівників поліції та особи, що притягається до адміністративної відповідальності, що у даному випадку є необхідним та достатнім для прийняття рішення по суті справи.

Огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу проведений у спосіб та у порядок, визначений ст. 266 КУпАП та вище вказаною Інструкцією, з використанням спеціальних технічних засобів та із застосуванням технічних засобів відеозапису, про що вказано в протоколі про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 зауважень до змісту процесуальних документів не мала, огляд відбувався із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, тому результат такого огляду є допустимим доказом та не викликає у апеляційного суду жодного сумніву, а тому доводи захисника з цього приводу не заслуговують на увагу. 

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначені поліцейськими у фабулі протоколу ознаки алкогольного сп`яніння, не були озвучені водію на місці зупинки є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Так, з відеозапису з бодікамер вбачається, що поліцейський зауважив, що відчув запах алкоголю з порожнини рота водія (00:27:17 год), на запитання поліцейського чи вживала спиртні напої, водій відповіла, що вживала невелику кількість алкогольних напоїв. Крім того, суд звертає увагу на те, що ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння. Суд при цьому зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи ознак алкогольного сп`яніння, перелік яких визначений у п.3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. У зв`язку із викладеним суд вважає доведеним, що працівники поліції перевірили наявність в ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння.

Твердження захисту про те, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 працівниками поліції не було поінформовано про можливість на її вимогу оглянути сертифікат відповідності вимірювальної техніки не заслуговують на увагу, оскільки згідно п. 5 Розділу ІІ Інструкції №1452/735 лише на вимогу особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння поліцейський надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. Згідно відеозапису, водію роз`яснено правила продуття та його наслідки, за згодою ОСОБА_1 проведено огляд на місці, вона погодилася з результатом наголошувала на розумінні ситуації, в якій опинилася, та будь-яких клопотань не заявляла. Тому такі твердження не свідчать про порушення проведення огляду і не ставлять під сумнів його результат.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення. Відеозапис суд оцінює у сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними у даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку судом зібраних у справі доказів безпідставні, оскільки суд дослідив та дав належну оцінку таким, з чим погоджується і апеляційний суд, зауважуючи, що порушень, які б потягли за собою скасування рішення суду, не установлено. 
Апеляційні вимоги щодо накладення стягнення без позбавлення права керування, шляхом застосування аналогії ст. 69 КК України, то суд зазначає, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.

У чинному КУпАП дійсно наявні деякі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини у даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.

Більше того, законодавцем окремо передбачено неможливість застосування до правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, звільнення від відповідальності за малозначність, що вказує на його підвищену суспільну небезпечність.

За наведених вище мотивів, суд відхиляє доводи захисника про можливість за аналогією закону застосувати до цих правовідносин положення ст. 69 КК України та накласти стягнення більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. Апеляційний суд при цьому наголошує, що будь-яке порушення чинних на транспорті правил може призвести до тяжких наслідків, включаючи загибель людей, а керування транспортними засобами у стані сп`яніння украй небезпечне саме внаслідок того, що особа, яка керує транспортним засобом, не може у повній мірі його контролювати.

Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника Борсуківської К.О. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.  

Суддя	Г. А. Салай