КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
 
№ провадження 11-кп/4809/428/26 Головуючий у суді І-ї інстанції  ОСОБА_1  
Справа № 404/2899/26  Доповідач в колегії апеляційного суду                 ОСОБА_2  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2026  року      м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі: 
головуючий суддя  ОСОБА_2 ,
судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
секретар  ОСОБА_5 ,
при участі: 
прокурора  – ОСОБА_6 , 
адвокатки – ОСОБА_7 , 
обвинуваченого – ОСОБА_8 , 
переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою прокурорки у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , вирок Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24.03.2026, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Олександрівка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, безробітного, не одруженого, із базовою загальною середньою освітою, проживає по АДРЕСА_1 , судимого: 
-04.04.2025 вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, 
визнано винуватим за ч. 2 ст. 389 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік. 
Відповідно до ст. ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік десять днів. 
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації
ВСТАНО В ИЛА :
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим і засуджений за вчинення ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Кримінальне правопорушення вчинене при таких обставинах.
Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда 04.04.2025 ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт, який набрав законної сили 06.05.2025.
У подальшому, 12.05.2025 Фортечним районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області прийнято до виконання вказаний вирок суду щодо ОСОБА_8 та цього ж дня направлено останньому виклик за місцем проживання про явку до органу пробації 19.05.2025. За даним викликом ОСОБА_8 до органу пробації не з`явився, причини неявки не повідомив.
Після чого, 20.05.2025 ОСОБА_8 повторно направлено виклик до Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області на 26.05.2025, проте на вказаний виклик він знову не з`явився, у зв`язку з чим органом пробації розпочато проведення першочергових розшукових заходів з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , а в подальшому його оголошено в розшук.
Затримано засудженого ОСОБА_8 30.09.2025 співробітниками Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про що повідомлено Фортечний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області. У зв`язку з цим, того ж дня, працівниками вказаного органу пробації здійснено виїзд до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, де ОСОБА_8 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, а також попереджено про необхідність дотримання правил і обмежень, передбачених ст. 37 КВК України, відповідно до яких засуджені до покарання у виді громадських робіт зобов`язані: додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання; сумлінно ставитися до праці; працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, з якими ОСОБА_8 ознайомлений під письмову підписку.
Крім того, 30.09.2025 ОСОБА_8 видано направлення до КП «Благоустрій» Кропивницької міської ради, розташованого за адресою: місто Кропивницький, вулиця Садова, будинок № 88-б, для відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком суду, та він зобов`язався приступити до відпрацювання з 01.10.2025.
Однак, 06.10.2025 начальником КП «Благоустрій» Кропивницької міської ради повідомлено Фортечний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про те, що ОСОБА_8 до вказаного комунального підприємства не з`явився та до відпрацювання громадських робіт не приступив. У зв`язку з цим, органом пробації повторно розпочато проведення розшукових заходів з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_8 , а в подальшому його оголошено в розшук.
Унаслідок оголошення у розшук, 18.02.2026, засудженого ОСОБА_8 затримано співробітниками Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та повідомлено про це Фортечний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області. У зв`язку з чим, того ж дня, працівниками Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області здійснено виїзд до вказаного підрозділу поліції, де у ОСОБА_8 відібрано пояснення, з`ясовано причини ухилення від відбування покарання та попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Під час відібрання пояснень у ОСОБА_8 , він просив уповноважену особу Фортечного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області змінити місце відбування покарання у виді громадських робіт, посилаючись на труднощі з проїздом до КП «Благоустрій» Кропивницької міської ради. 
У зв`язку з цим, 19.02.2026 ОСОБА_8 видано направлення до КП «Житлово-експлуатаційна організація № 4» Кропивницької міської ради, розташованого за адресою: місто Кропивницький, вулиця Незалежності, будинок № 9-А, для відбування покарання, призначеного вищевказаним вироком суду, та цього ж дня він зобов`язався приступити до відпрацювання громадських робіт.
Проте, 24.02.2026 начальником КП «Житлово-експлуатаційна організація №4» Кропивницької міської ради повідомлено Фортечний районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області про те, що ОСОБА_8 станом на 23.02.2026 до вказаного підприємства не прибував та відповідно до відпрацювання громадських робіт не приступив. У зв`язку з цим, 25.02.2026 ОСОБА_8 винесено друге застереження у вигляді письмового попередження про можливе притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 389 КК України, у разі подальшого порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт. 
Незважаючи на це, ОСОБА_8 так і не приступив до відпрацювання громадських робіт у вказаних вище комунальних підприємствах без поважних причин.
В апеляційній скарзі особа, яка її подала, висуває наступні вимоги.
Прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2025, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів, без застосування положень ст. 75 КК України. 
Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.
Суд першої інстанції безпідставно звільнив ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів з випробуванням після виконання статей 71, 72 КК України, оскільки при призначенні ОСОБА_8 покарання не враховано, що він на момент ухвалення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком у виді громадських робіт.
Тобто суд призначив покарання, яке не є більшим від покарання за вироком у цьому провадженні, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 71 КК України. 
Отже, призначене обвинуваченому покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості.
На апеляційну скаргу прокурора подано заперечення стороною захисту, де захист просить залишити без змін оскаржуваний вирок суду першої інстанції, а апеляційну скаргу прокурора – без задоволення. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника – адвокатку ОСОБА_7 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. 
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, за обставин, викладених у вироку, про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України, є обґрунтованими, і ніким із учасників судового провадження не оскаржені.
Обвинувальний акт розглянутий у порядку ч. 2 ст. 381 КПК України на підставі письмової заяви ОСОБА_8 , складеної в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Переглядаючи вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
З огляду на ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є, окрім іншого, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Згідно із п. 4) ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04.04.2025 ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин.
Вирок набрав законної сили 06.05.2025 року.
Разом із тим, як те встановлене обставинами провадження й про те зазначено вище, ОСОБА_8 не відбув визначене йому вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.04.2025покарання у виді громадських робіт.
Отже, суд першої інстанції правильно визнав винуватим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Приймаючи рішення про призначення за вказаною статтею закону України про кримінальну відповідальність покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, котрий за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання – щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Остаточне покарання суд першої інстанції визначив за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. 
Водночас, призначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, суд, всупереч положень ст. ст. 50, 65, 71, 75 КК України, безпідставно звільнив обвинуваченого від його відбування з випробуванням.
Зокрема, судом першої інстанції, при вирішенні питання про призначення покарання з застосуванням ст. 71 КК України не враховано, що при складанні покарань за сукупністю вироків застосування положень ст. 75 КК України не передбачено, оскільки остаточне покарання визначається за сукупністю вироків без звільнення від його відбування випробуванням.
Таким чином, визначивши покарання із одночасним застосуванням положень як ст. ст. 71 КК України, так і положень 75 КК України, суд безпідставно звільнив обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання не лише за кримінальне правопорушення, за яке його засудив ( за ч. 2 ст. 389 КК України), а й, фактично, від покарання за попереднім вироком, не зважаючи на те, що це покарання було визначено судом відбувати реально.
З урахуванням наведеного, оскільки судом першої інстанції було неправильно звільнено обвинуваченого від відбування покарання, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню частково, з ухваленням нового вироку в частині призначення покарання.
При призначенні покарання суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вину визнав повністю, щиро розкаявся, скарг за місцем проживання на обвинуваченого не надходило, утриманців не має, обставину, яка пом`якшує покарання, – щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та вважає, що ОСОБА_8 слід визначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України, а саме у виді обмеження волі, що буде відповідати меті покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Остаточне покарання, за сукупністю вироків, необхідно призначити у відповідності до положень ч. 1 ст. 71 та ст. 72 КК України.
Вказане відповідатиме практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Відтак, колегія суддів виснує про слушність доводів сторони обвинувачення у поданій апеляційній скарзі, що є підставою задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування вироку у частині призначеного обвинуваченому покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.
Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку, суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 420, 421, 424, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів 
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурорки у кримінальному провадженні ОСОБА_9 – задовольнити.
Вирок Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24.03.2026 стосовно  ОСОБА_8 – скасувати в частині призначеного покарання.
ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за вироком Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24.03.2026 невідбутої частини покарання за вироком Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04.04.2025, із урахуванням вимог ст. 72 КК України, – визначити  ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту проголошення вироку Кропивницького апеляційного суду.
ОСОБА_8 – негайно доставити із залу судових засідань Кропивницького апеляційного суду у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для організації подальшого етапування у порядку ст. 57 КВК України для відбуття визначеного покарання. 
В іншій частині вирок Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24.03.2026 стосовно  ОСОБА_8 – залишити без змін.
Вирок Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку Кропивницького апеляційного суду – вручити протягом дня його проголошення засудженому і прокурору.

Судді: 
ОСОБА_2    ОСОБА_3    ОСОБА_4