Справа № 454/2761/24 Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л. Ю. 
Провадження № 22-ц/811/618/26 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 вересня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,
без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справуза апеляційною скаргою кціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2025 року Акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що 14 грудня 2020 року між Акціонерним товариством «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2001765350901 в розмірі 10000,00 грн.
Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт.
За вказаними договором, відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Однак відповідачка не виконує покладені на неї зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк, через це утворилася заборгованість, яка на момент звернення до суду не погашена.
З врахуванням зазначених обставин, просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитним договором в сумі 62791,22грн., з яких 34879,56грн. заборгованість за тілом кредиту, 27911,66грн. заборгованість за процентами та судові витрати по справі.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 34879 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят дев`ять)грн. 56коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту від 14.12.2020 року №2001765350901.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» 1345(одна тисяча триста сорок п`ять)грн. 38коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду оскаржив представник Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК».
В апеляційній скарзі не погоджується з оскаржуваним рішенням в частині в частині відмови у задоволені вимог зі стягнення заборгованості по процентам у розмірі 27 911,66 грн.
Вважає, що суд першої інстанції не з`ясував умови кредитних правовідносин з відповідачем та прийшов до невірного висновку щодо відмови у задоволеніпозовних вимог.
Наголошує, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» є публічною частиною договору, до якої приєднався Відповідач, підписавши Заяву, яка є індивідуальною частиною договору. 
Заява невід`ємно пов`язана із ДКБО, і відповідач, підписавши заяву підтвердила згоду та розуміння з умовами ДКБО. З внесенням змін до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» законодавство не вимагає підпису клієнта на публічній частині договору, а лише розміщення її оприлюднення на веб-сайті.
Стверджує, що вимоги для укладення договору споживчого кредиту Банком виконано відповідно до чинного законодавства.
Зазначає, що відповідачка не була позбавлена можливості відмовитися від кредитного договору протягом 14-ти календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення Банку у письмовій формі з одночасним поверненням грошових кошів, одержанихзгідно умов договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором, як це передбачено ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування». 
Жодних заперечень щодо умов заяви ОСОБА_1 банку не надавала ні в момент підписання кредитного договору (Заяви), ні протягом строку його дії. 
Однак, відповідач допустила неналежне виконання своїх зобов`язань за Заявою, у зв`язку з чим утворилася кредитна заборгованість.
Наголошує, що проценти є складовою споживчого кредиту, а обов`язком позичальника є сплата процентів за користування кредитом, який наданий Відповідачу у тимчасове платне користування. 
14 грудня 2020 року між банком і ОСОБА_1 було укладено у письмовій формі договір - Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 2001765350901, згідно якого Відповідачка отримала кредит. 
У Заяві умова про проценти і розмір процентів зазначені. 
14 грудня 2020 року відповідачка, поряд із Заявою, підписала «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит» (копія паспорту додавалася до позовної заяви). У Розділі 4 Паспорту споживчого кредиту «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» передбачено процентну ставку; тип процентної ставки. Також зазначені відомості про реальну річну процентну ставку. 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписала Заяву, яка містить чітко визначені та доступні для розуміння споживача послуг істотні умови кредитування.
З огляду на наведене, вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у стягнення заборгованості по процентам є порушенням норм процесуального права, суд першої інстанції належним чином не з`ясував надані Банком письмові докази.
Звертає увагу, що відповідачка не надала суду доказів на спростування Розрахунку заборгованості, у тому числі по процентам, свого контр-розрахунку або висновку експерта не надала, не довела відсутності заборгованості по процентам з урахуванням погодженої сторонами в Заяві процентної ставки.
Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2026 року – скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 
задовольнити у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що відповідно до ст.360 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення – 11 вересня 2026 року.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом та матеріалами справи встановлено, що 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписала заявку на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ», відповідно до умов якого вона отримала позику в сумі 10 000,00грн. строком на 12 місяців зі сплатою 47,88% процентів річних, що підтверджується анкетою-заявою на кредит, паспортом кредиту та платіжної інструкцією про переказ коштів.
У заяві вказано, що ОСОБА_1 підписанням цієї заяви беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (надалі за текстом ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ "ПУМБ": pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив свою згоду на укладення Договору страхування.
Згідно наданої позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума боргу відповідачки перед фінансовою установою станом на 04 червня 2024 року становить 62 791,22грн., з яких 34 879,56грн. заборгованість за тілом кредиту, 27911,66грн. заборгованість за процентами.
Із цього ж розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 частково погашала кредитну заборгованість та користувалася кредитними коштами.
Здійснений позивачем розрахунок заборгованості та визначений розмір заборгованості ОСОБА_1 не заперечила та не спростувала.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що АТ «ПУМБ» виконав свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, в свою чергу, останньою належним чином не виконано свої обов`язки перед АТ «ПУМБ» внаслідок чого виникла вищезазначена заборгованість, що є підставою до стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Разом з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором, оскільки вважав, що матеріали справи не містять підтверджень того, що  ОСОБА_1 підписуючи заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг АТ «ПУМБ», ознайомився саме з наданими банком Умовами, розуміла їх зміст та погодився з визначеними ними розміром і порядком нарахування процентів. Також не підтверджено, що ці Умови діяли саме на момент отримання відповідачкою кредитних коштів.
Однак, колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно дост. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно дост. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині 1ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно достатті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001765350901 від 14 грудня 2020 року станом на 04 червня 2024 рокув розмірі 62 791,22 грн, з яких: заборгованість по сумі кредиту 34 879,56 грн, заборгованість за процентами 27 911,66 грн.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулався до АТ «ПУМБ» з заявою №2001765350901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 5).
З вказаної заяви вбачається, що така підписана Банком та відповідачем, а відтак, за своєю суттю є кредитним договором, укладеним між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .
Разом з тим, у заяві №2001765350901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказані, всі необхідні відомості про позичальника, зокрема: ПІБ, дата народження, серію та номер паспорта, РНОКПП, фактичне місце проживання та місте реєстрації, номер телефону.
Вказана заява містить прохання ОСОБА_1 про відкриття на її ім`я поточного рахунку № НОМЕР_2 , також просила встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у розмірі 10 000 грн.
Заявою передбачено розрахунковий день 30 числа місяця. Строк дії кредитного ліміту 12 місяців. Зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень буд-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Стандартна процента ставка складає 47,88%. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12577,58 грн. Розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості в розмірі 10 000 грн та наступним її погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами.
Таким чином, підписавши вказаний договір, ОСОБА_1 добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання, у тому числі із сплати процентів за користування кредитними коштами у погодженому сторонами розмірі.
Розмір процентів за користування кредитними коштами був визначений сторонами договору за їх взаємною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України, при цьому волевиявлення сторін на укладення та підписання договору було усвідомленим і добровільним. 
Відповідачка, укладаючи кредитний договір, мала можливість самостійно обрати фінансову установу для отримання кредиту, оцінити запропоновані умови кредитування та зважити на можливість їх виконання з огляду на своє фінансове становище. 
Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом. 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, у зв`язку з чим виникла заборгованість, в тому числі, і по процентам.
На підтвердження наявності у ОСОБА_1 заборгованості, зокрема, і по відсотках за користування кредитом, позивачем додано до позовної заяви виписку по особовому рахунку № НОМЕР_2 про рух коштів починаючи з 14 грудня 2020 року по 01 серпня 2022 року (а.с. – 30 зворот – 40 зворот), а також розрахунок заборгованості за кредитним договором №2001765350901 від 14 грудня 2020 року (а.с. – 28-30) з якого слідує, що заборгованість відповідачки станом на 04 червня 2024 року за відсотками склала 27 911,66 грн.
Сплата процентів за користування кредитними коштами та їх розмір сторонами був погоджений, що підтверджується змістом власноручно підписаної ОСОБА_1 14 грудня 2020 року Заяви №2001765350901 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у якій сторони у належній письмовій формі погодили процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 47,88%.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Верховний Суд у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 201/5527/16-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до виписки з особового рахунку, ОСОБА_1 на підставі укладеного із позивачем кредитного договору користувалася кредитними коштами та частково здійснювала погашення заборгованості, проте несвоєчасно та не у повному обсязі.
Таким чином, надана АТ «ПУМБ» виписка за картковим рахунком позичальника ОСОБА_1 підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту.
Відповідачкою існування вказаної заборгованості за відсоткамми належними, достатніми та переконливими доказами не спростовано, власного контррозрахунку заборгованості не надано, тоді як надана позивачем виписка з карткового рахунку є належним та допустимим доказом користування ОСОБА_1 кредитними коштами та наявності у неї заборгованості.
Відтак, враховуючи, що кредитним договором сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, позивачем надано належні докази на підтвердження розміру заборгованості за відсотками за спірним кредитним договором, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 27 911,66 грн. заборгованості за відсотками.
За такого висновок суду першої інстанції щодо недоведеності у ОСОБА_1 кредитної заборгованості по відсотках перед Банком - суперечить встановленим обставинам справи.
Враховуючи наведене, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2026 року підлягає скасуванню в частині відмови стягнення заборгованості за відсотками, з ухваленням нового рішення про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 27 911,66 грн.
Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 грн. 
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» – задовольнити.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 10 лютого 2026 року в частині відмови в стягненні заборгованості за відсотками скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, а в частині розподілу судових витрат - змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за відсотками за кредитним договором №2001765350901 від 14 грудня 2020 року в розмірі 27 911,66 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 633,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 11 вересня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Крайник Н.П. 

Шандра М.М.